124 



i a 1 fa Ul efter den af Stimpson vedføiede Maalestok, ere af betydelig 

 ringere Størrelse. Hos de største af mine Exemplarer (se Fig. 15) 

 ere < «onophorerne tilstede i stort Antal umiddelbart ovenfor den 

 enkle Krands af forlængede Tentakler og tildels mellem de korte, 

 hele den øvre Del af Polypen indtagende eapitate Tentakler. De 

 ere idethele betydelig mere udviklede end paa Stimpson's Exemplar. 

 Hos et af Exemplarerne vare de (se Fig. 20), ligesom paa Stimp- 

 son^ Figur fremstillet, af aflang Form med en mere eller mindre 

 tydelig liden mørk Ring paa Spidsen, der maaske antydede Til- 

 stedeværelsen af en trang Aabning her, og deres Indre fyldt med 

 en homogen opak Masse. Disse have udentvivl været mandlige 

 Gonophorer. Hos et andet Exemplar (Fig. 15) vare de derimod 

 mere kugleformige og ogsaa betydelig større, uden Spor af nogen 

 Aabning og i sit Indre (se Fig. 19) fyldte med flere kugledannede, 

 dog ved det gjensidige Tryk noget kantede Legemer, der ganske 

 utvivlsomt vare Æg, da de alle viste en meget tydelig central klar 

 Blære (Kimblæren). Det vil heraf sees, at Gonophorerne hos nær- 

 værende Hydroide kun naa en ringe Grad af Organisation og for- 

 blive altid fastsiddende. Rigtignok mener Stimpson (1. c.) at have 

 observeret sin Acaulis i en senere different Tilstand, hvori Gono- 

 phorerne vare høit organiserede, fuldstændig meduseformige og 

 færdige til at blive frit svømmende Individer. Men jeg anser det 

 lor givet, at denne Tilstand, der desuden betydeligt adskilte sig 

 fra den før observerede „ved den fuldstændige Mangel af de lange 

 1>hs;i],' Tentakler og derved, at Kroppen ikke var stilket, men 

 stærkt fæstet ved en bred Basis", ikke kan have hørt sammen 

 med den forrige ai' ham beskrevne saakaldte frie Tilstand, men at 

 Stimpson her har havt 2 ganske forskjellige Dyr for sig. 



Med Hensyn til den øvrige Organisation har jeg følgende at 

 bennerke. Den korte kjødagtige Stilk, der bærer Polyphovedet, 

 er oventil ved en tydelig, men ikke dyb Ringfure skilt fra samme. 

 Omkring dens nedre Del fandtes hos alle mine Exemplarer mere 

 eller mindre tydelig! (se Fig. 15) en overordentlig tynd, hvalin, 

 skedcagtig Hud, som strakte sig i Form af et vandklart Hylster 

 langt bagenfor dens frie koniske Spids og i Enden var tæt besat 



