161 



Association med Serpentinen, ligesaa ustadig og uberegnelig er 

 den paa sine Leiesteder inden Serpentinf eltet; den er for Berg- 

 manden en plagsom og umedgjørlig Malm, som han intet Øieblik 

 kan stole paa. 



Maaske kan det opstilles som Regel, at større Forekomster 

 af Kromjernsten findes i større Serpentinfelter. De største Serpen- 

 tinfelter, nemlig de i Feragenfjeldene og i Rødhammeren, fører de 

 mægtigste Leiesteder af Kromjernsten, medens de smaa Kupper 

 kun fører mindre Forekomster. Ialfald er det saa, at de smaa 

 Kupper og Felter, som Faastenen, Osthammeren, Torleifshoug og de 

 smaa Serpentinfelter i Lesjehorungerne fører mindre mægtige Krom- 

 jernstenleiesteder. Ved de ganske smaa Kupper, som Osthamme- 

 ren og Torleifshoug, sees kun en enkelt Klat med Kromjernsten, 

 og Malmen synes ved disse smaa Kupper at holde til omtrent 

 midt paa Kuppen, saa at Kromstrengen eller Kromnyren ligger i 

 Nærheden af Toppen; dette er Tilfældet med Faastenen, Ostham- 

 meren, Torleifshoug, og ved Forekomsterne i Lesjehorungerne fore- 

 kommer ogsaaKromjernstenen nogenlunde midt i Serpentinmasserne. 

 Iagttagelserne er ikke mange nok til med Sikkerhed at paavise 

 disse Forhold, men det synes, efter hvad jeg har seet, at være saa, 

 at Mængden af Kromjernsten i det enkelte Serpentinfelt staar i 

 Forhold til Kuppens eller Feltets Størrelse; at Antallet af Krom- 

 gruber og Kromskjærp er større i de store røraasiske Serpentin- 

 felter er naturligt, men ogsaa de malmrigeste Leiesteder synes at 

 forekomme i de større Felter. Heller ikke det andet Forhold, at 

 Kromstrengen eller Kromklatten ved .Kupperne holder til no- 

 genlunde midt i Feltet saa langt fra Grændsen mod de omgivende 

 Bergarter som muligt, er sikkert paavist, men det er saa ved flere 

 Kupper. 



Sammenfatte vi, hvad der ovenfor er udviklet om Kromjern- 

 stenens Forekomst, saa kan denne korteligen karakteriseres saa- 

 ledes : 



Kromjernstenen forekommer i Serpentin, hyppigst indsprengt, 

 ofte i Nyrer eller Klatter af forskjellig Form, ofte i Strenge, der af 

 og til ligger den ene nogenlunde i den andens Strøg, hvilke Strenge 



Vidensk.-Selsk. Forh. 1873. 1 1 



