204 



Ihvorvel dette Kar ikke hører til de „almindelige" romerske, 

 beviser dog Arbeidsmaaden dets fremmede Oprindelse og de un- 

 derlige Beslag, at det hiaa have havt en ganske speciel Bestem- 

 melse. Forsølvede (eller fortinnede) Ornamenter ere ikke sjeldne 

 paa romerske Kar (confr. Meklenb. Jahrb. 35ter Jahrgang p. 102, 

 Extrait des Mémoires de la société Royale des Antiq. du N. 1870, 

 p. 269, det efterfølgende Fund fra Gjete ved Levanger og fra Kvale, 

 Sogn, Nordre Bergenhus), ihvorvel man ogsaa paa indenlandske 

 Produkter kan se Prøver paa denne Kunst, f. Ex. paa .,den yngre 

 Jernalders" skaalformede Spænder. Karret fandtes 1840 i en liden 

 Gravhaug sammen med en Skaalvegt af Bronce, enHvæssesten og 

 nogle Smaating af Jern. Fundet er nævnt i Norske Fornl. p. 40. 



Hedemarkens Amt VI. Vany Pgd., Farmen: Bronceurne, af- 

 bildet i halv Størrelse paa vedføiede Plade. f. 18G5 i et lidet Grav- 

 kammer af Sten i en rund Gravhaug, som Gaardens Eier lod pla- 

 nere. Urnen er af utvivlsomt romersk Arbeide og støbt, ihvorvel 

 Bunden med stor Dygtighed er klinket til den omtr. 1 Tom. høie 

 Fod med en tæt Række af smaa Klinknagler, hvis Hoveder 

 ligesom en Perlerad har været en fuldstændig Prydelse for Karret. 



Bunden og den nederste Halvdel er stærkt sodet. Overdelen 

 derimod er smukt anløbet, som var den belagt med grøn Fmaille. 

 og her — omtrent midt mellem Bugens største Vidde og Halsen — 

 er indgravet med store, tydelige og enkle Bogstaver: 



APRVS o ET o LIBERTINVS o CVRATOR VERUNT o 



Som sædvanligt i romerske Indskrifter ere Ordene adskilte ved 

 Mørker, her ved smaa Cirkler indgraverede i Høide med Bogsta- 

 vernes Midte. Et Hul i Urnens ene Side, frembragt i Gravkam- 

 meret ved Trykket af en Sten, afskjærer uheldigvis en Del af Ind- 

 skriften, som man imidlertid har troet at kunne med Rimelighed 

 supplere saaledes: CVRATORESoPOSVERUNTo. I Oversættelse: 

 .,Aprus og Eibertinus i Egenskab af Tempelforstandere (fkratorø 

 se. templi dier saerorum) har opstillet denne Urne" som Gaver 

 (ava;w ( jj.a) i den Guds Helligdom, hvem de tjente som Curatores. 



Urnen har altsaa oprindelig været en Tempelgave i Lighed 

 med den berømte vestmanlandske Apollovase (se nedenfor), og Ind- 



