206 



somt komne hid op til Skandinaviens Barbarer, hvor ingen kjendte 

 eller forstod deres oprindelige Hensigt, men hvor man derimod vel 

 vidste at skatte dem som smukke, velarbeidede og sjeldne Kar, 

 der kunde være nyttige i Husholdningen. Broncekar i Alminde- 

 lighed hørte imidlertid visselig kun til i Rigfolks Huse. I ethvert 

 Fald giver de norske Grave, hvori saadanne ere fundne, uvilkaarlig 

 et Indtryk af Velstand. 1 Det er derfor ingen Tvivl om, at disse 

 to Tempelkar her oppe ere blevne betragtede som Gjenstande af 

 stor Værdi. 



At Farmenvasen efter sin Ankomst til Norge har været be- 

 nyttet som Husholdningskar, derom vidner Sporene efter et Jern- 

 baand, som aabenbarligen er bleven sat paa, da den skulde „ud 

 at tjene", dels for at styrke den, dels for deri at kunne befæste 

 en Hank, 2 desuden det tykke Lag af Sod, der bedækker dens 

 Bund, saaledes som næsten uden Undtagelse er Tilfældet med de 

 i den her omhandlede Sort Grave nedsatte Broncekar. Det samme 

 kan iagttages paa den yngre Jernalders Stenskaaler eller Gryder, 

 hvilket er et af Beviserne for, hvad ogsaa tidligere og andetsteds 

 er bemærket, at vore hedenske Forfædre ikke havde noget be- 

 stemt Slags Gravkar for de brændte Ben, men at de tog det Hus- 

 holdningskar, som efter Omstændighederne fandtes mest passende 

 til at blive offret. 



Denne Omstændighed har vi at takke for, at saavel den vest- 

 manlandske Vase som den her omhandlede trods sine lange Reiser 

 og demubevidst, der satte Karrene ind i Gravkammerne, atter kom 

 paa en vis Maade paa sin rette Plads eller idetmindste fik en med 

 sin oprindelige Bestemmelse mere overensstemmende Anvendelse, 

 om end under Paakaldelse af andre Guder end de. til hvem de 

 vare helligede. Derved blev de bevarede gjennem Aarhundrederne. 



1 Confr. hermed ogsaa Lindenschmit, Altcrthumor zu Sigmaringcn Pag. 60: „Me- 

 tallne Becken und zwar bnr aus Erz lind Moss in reirh ausgestatteten Grftbern 

 gpfiinden. 4 * 



2 Ogsaa de sandsynligvis samtidige eller lidt yngre urtepotteformede Lerurner 

 have næstcn altid havt Jcrnbaand om Randen Disse i Almindelighed graafarvede, 

 velarbeidedede og rigtforsirede Lerurner, der hyppigt forekommer i de norske 

 store Gravkammerc, ere neppe fundne i Danmark eller Sverige. 



