208 



Ei heller vil man komme Svaret nærmere, saafremt man an- 

 tager Farmenvasen for et romersk Gravkar, oprindelig bestemt til 

 at gjemme en Romers Aske. Thi den Omstændighed, atLiget blev 

 brændt, giver os ingen Veiledning. Hos Romerne ophørte Lig- 

 brændingen ei ganske forinden Kristendommens Indførelse (Mar- 

 quard, Rom. Privataltertliiimer, Band I, pag. 367). Og romerske 

 Gravurner af Bronce tilhører heller ikke nogen bestemt Periode. 

 I Katakomberne og Gravkammernes Nischer findes Askeurner af 

 de forskjelligste Stoffe, af Sten, brændt Ler, Glas og Metal, stun- 

 dom endog af ædle Metaller. Askeurner af Bronce skal imidlertid 

 være forholdsvis mindre hyppige, Broncegravurner med Indskrifter 

 skal overalt høre til antiqvariske Sjeldenheder. Men som ovenfor 

 sagt har Farmenvasen efter al Sandsynlighed været et Tempelkar 

 og ingen Gravurne. 



Efter Hr. Professor Ussings Mening skulde Formen i Indskrif- 

 tens Bogstaver nærmest henføre den til det Iste eller maaske 2det 

 Aarh. efter Chr. Hid op kan den imidlertid neppe være kommen 

 tidligere end ved Midten af det 3die Aarh., fordi de yngste 

 Mynter i alle større vestromerske Myntfund i Skaane og Danmark 

 ere prægede mellem Aar 180 og 218 eft. Chr. Og disse fremmede 

 Mynter ere de bedste eller eneste Tidsangivelser, vi for nærvæ- 

 rende har for den romerske Handelsforbindelses Indlednrag med 

 Norden. Denne min romerske Bronceurne bærer dvn eneste ro- 

 merske Indskrift, som hidtil er opdaget i Norge og Danmark, 

 Mynter og Fabrikstempler undtagne. 1 Sverige har sin ovenfor 

 ttævnte, ogsaa som Kunstvark mærkelige L8Tom. høie Apollovase, 

 der fandtes L618 i mi Gravhaug i det sydøstre Vestmanlamd og 

 bærer følgende Indskrift i fem Limer: 



APOLL1N1 qQRANNO 

 DONVMpåMMI . LiV.fi 

 C ONSTANft . PRAEF ; TEMP 

 ll\SIVS 

 VSLLM. 



I Thornbjci £ Mos. lund forekommer iij;ti^n<»k en Skjoldluile, hvorpmi or imlprik- 

 ka A BI* A KLI A NUS. 



