219 



hed raaa for at forklares have havt en og samme Grand, begge 

 Lande maa omtrent samtidigen have været Gjenstand for den 

 samme fremmede Paavirkning, der kan forudsættes at have været 

 temmelig directe. langvarig og jævn. og som visselig ikke alene 

 har fundet sit Udtryk i Kunststil, Smag og praktiske Retninger, 

 men tillige havt stor Indflydelse paa Befolkningens aandelige Ret- 

 ning og religiøse Begreber. Dette fremlyser af Gravene — som 

 desuden efter min Mening idetmindste for Norges Vedkommende 

 nedlægger talrige og tydelige Protester mod den i Indledningen 

 citerede og hidtil saa ofte fremsatte Paastand. ..at den romerske 

 Kultur skulde være kommen pludselig og fuldt udviklet hid op 

 samtidig med den nationale eller barbariske ældre Jernalder". 



Der har nemlig, tror jeg. boet jernbrugende Folk i Norge i lange 

 Tider, førend noget Spor af romersk Kultur var naaet hid op. 

 Den romerske Indflydelse maa ved Handel og andre Forbindelser 

 lidt efter lidt være trængt ind i Landet, men saa temmelig hurtigt 

 have løftet et lærvilligt Folk til det hoie Kulturtrin, som efter Oldsa- 

 gernes utvivlsomme Vidnesbyrd Norges Befolkning har indehavt 

 henimod den ældre Jernalders Slutning. 



Den Lighed, som her er omtalt, strækker sig nemlig ikke over 

 hele den ældre Jernalder — idetmindste at slutte efter detKjend- 

 skab, man for nærværende har til Oldtidsminderne i Nordens Lande. 

 Den indskrænker sig til Blandingstiden: den nordisk-romerske. der 

 i Danmark kraftigst fremtræder i de ældste Mosefund og i de 

 sjællandske Grave, men som hos os forst er fuldt udviklet i de 

 Grave, der repræsentere den ældre Jernalders sidste Aarhundreder. 



Blandt de norske Gravhauger fra den ældre Jernalder tror 

 jeg nemlig at kunne udskille tre store Grupper eller Gravformer: 



1) Smaa runde Hauger uden Kammere. med brændte Ben og 

 brændt Gravgods. 



2) Hauger med firkantede Kammere, brændte Ben og delvis brændt 

 Gravgods. 



3) Hauger med store indtil 22 Fod lange Gravkister med dels 

 brændte, dels ubrændte Ben, men „ubrændf Gravgods. 



Alle disse tre Gravformer eller rettere Begravelsesskikke 



