995 



Runestenen var — ligesom Haugsamlingen — ukjendt indtil 

 1870, da jeg af Ingenieurlieutenant Heyerdahl fik Underretning om 

 disse Oldtidsminders Tilværelse. Formedelst Distriktslæge H. C. 

 Printz's Tjenstvillighed fik jeg i 1871 Aftryk og Tegninger, som 

 kunde constatere Runernes Art, og i 1872 blev Indskriften gran- 

 sket af Professor S. Bugge. Alle dens Runer vare læselige. Sam- 

 tidig undersøgte jeg Gravhaugen, men desværre viste den sig at 

 være gjennemgravet allerede før, og mit Haab blev skuffet om et 

 Fund, der baade kunde have givet nogen Oplysning om Ru- 

 neskriftens Alder cg kunde være bleven belyst af denne. Men 

 samme Vaar havde jeg fra Hr. Distriktslæge Printz modtaget to 

 Fund, der vare blevne opgravede af en Hauggruppe nogle Hundrede 

 Skridt nordenfor Runestenshaugen, og hvori forekom det paa ved- 

 føiede Plade afbildede mærkelige Sværd, der saavel ved Arbeids- 

 maade som ved sit dobbelte Fabrikstempel beviser sit nære Slægt- 

 skab med de i Nydam Mose fundne Sværd 1 og derved daterer 

 sig selv. 2 



I denne Gruppe ligger tre Hauger i Rad opover Bakken. 

 Sværdet fandtes i den nederste og mindste midt paa et Lag af 

 Kul og brændte Ben paa Haugens Bund. Langs Sværdet laa en 

 firegget, velformet Landsespids og ovenpaa denne et Spyd med 

 Modhager og 12-kantet lang Fal eller Skaftrør stærkt forvredet og 

 bøiet i en Halvcirkel, der omsluttede en Skjoldbule, hvori nogle 

 Spænder, et sammenbøiet Knivblad, en Syl m. m. I den mellemste 

 fandtes en Landsespids og en Skjoldbule, begge af Form som de 

 i forrige Haug og ligeledes liggende paa et Lag af Kul og brændte 

 Ben paa Haugens Bund. 



I den øverste og største blev kun fundet Stykker af en Skjold- 

 bule, men under lignende Omstændigheden som de foregaaende. 



En fjerde Haug laa i Høide med den øverste og blev under- 

 søgt af Professor S. Bugge, som deri fandt en Landsespids og en 



1 Confr. Nydam Mosefuncl, Pl. VII, fig. 18. 



2 I Nydam Mose fandtes nemlig ogsaa 34 romerske Sølvmynter prægede mellem 

 Aar 69 og 217, hvorfor man sætrer Mosefundets Nedlægningstid til omtrent 

 Midten af 3die Aarhundrede. 



Vidcnsk.-Selsk. Forh. 1873. 15 



