229 



det danske 8 Fod under Bakken. Og begge røbe de en stærk 

 romersk Paavirkning — ja de svare næsten fuldstændigen til den 

 romerske Opfatning af Gravens Hensigt. Efter de romerske Be- 

 greber var nemlig som bekjendt Graven en Bolig, hvori den døde 

 trak sig tilbage for at leve et uforstyrret, men med sit foregaaende 

 ensartet Liv. 1 Døden var en Fortsættelse af Livet. 2 Derfor med- 

 gav man de Døde Klæder, Smykker og Levnetsmidler, Krigeren 

 hans Vaaben, Haandværkeren hans Kedskaber og Kvinderne deres 

 Toilettegjenstande. 



I mange af de norske store Gravkammere finder man disse 

 Hensyn iagttagne; man har endog fundet Gravkar med Træslev 

 oppe i 3 til yderligere Bevis for, at der virkeligen har været nedsat 

 Mad, Drikke og andre Livsfornødenheder i Kammerets mange og 

 forskjellige Kar. Ikke sjeldent har man endog fundet Køgelse for 

 at gjøre Ligheden fuldstændig. 4 Som ovenfor oplyst er ogsaa den 

 gamle nationale Skik at forsætligen ødelægge Gravgodset fortrængt, 

 kort sagt vi have saadanne store Gravkammere, der for Indrednin- 

 gens Vedkommende lige saa godt skulde kunne antages for at være 

 ordnede af Romere og bestemte for Romere som Gravene ved 

 Håven, Grabow og de sjællandske Grave. Og dog er der ingen 

 Tvivl om, at ogsaa disse Grave ere byggede 'af og indrettede for 

 Landets egne Børn. 



For det første er nemlig saavel Gravhaugerne som de store 

 omhyggeligen opførte Gravkammere eiendommelige for Norge, for 

 det andet kan ogsaa indenfor denne Klasse Udviklingen forfølges 

 gjennem en Mangfoldighed af Overgange fornemmelig i Gravenes 

 Udstyr. Fra kun at indeholde 2 Lerurner med brændte Ben lige- 

 som.de smaa firkantede Kammere og deres samtidige, kan alle 

 Trin forfølges med alt mere og mere rigt, men ogsaa mere og mere 

 fremmed Gravgods — indtil hine fuldtudviklede romerske, hvorpaa 

 det ovennævnte Kjørstadfund var et Exempel. 



1 Marquard, Romische Privatalterthiimer, I, p. 367. 



2 La Normandie souterraine, p. 197. 



3 Norske Foml. p. 285. 



4 Aarsberetn. 1867, p. 57. Norske Foml. p. 285, 392 og 407. 



