390 



Midten, og hvis Sidearme vende sig skraat opad og fortil langs 

 Siderne af Dyrhuset, idet de lidt efter lidt tabe sig i den almin- 

 delige Chitinhud. Denne halvcirkelformigt bøiede Chitinliste om- 

 skriver saaledes ligesom de ventrale Hudfolde et elliptisk Feldt, 

 som man let kunde være fristet tri at betragte som den virkelige 

 Mundingsarea, hvis ikke Polypidens Stilling i Forhold til dette Feldt 

 ubetinget forbød en saadan Tydning. Mod den bagerste Ende af 

 Dyrhuset bemærkes ligeledes (se Fig. 4 og 7) en betydelig partiel 

 Fortykkelse af Ectocysten, idet der saavel fra den ventrale som 

 dorsale Side springer frem i det indre af Dyrhuset en kjølformig 

 Liste, givende denne Del af samme en betydelig Grad af Fasthed. 

 Det er klart, at disse partielle Fortykkelser af Ectocysten maa 

 give det hele Dyrhus ved Siden af en stor Fasthed ogsaa en Ufor- 

 anderlighet i Form. som vi ikke træffe hos de mere tyndhudede 

 Ctenostomer. Ved at undersøge en stor Mængde Dyrhuse af nær- 

 værende Form er jeg ogsaa kommen til det Resultat, at den oven- 

 beskrevne characteristiske Form hos alle fuldt udviklede Individer 

 er nøiagtig ligedan, uden at det har været mig muligt at finde 

 nogen bemærkelige Variationer i denne Henseende. Jeg kan derfor 

 ikke andet end tillægge Dyrhusets Form en stpr Betydning ved 

 Adskillelsen af de under denne Slægt gaaende Arter. 



Dyrhusets Aabning er som hos Ctenostomerne terminal. Xaar 

 Lophophoren med sine Tentakler er indtruffen, begrændses Aab- 

 ningen (se Fig. 5, 6) af en noget uregelmæssigt bugtet fortykket 

 Rand (den invaginerede Tentakelskede), fra hvilken ofte sees rage 

 frem en Krands af klare borsteformige Forlængelser (x), svarende 

 til Ctenostomernes Børstekrands. 



Dyrhuset er som anført, uligt Forholdet hos Farrella, bevæge- 

 ligt indleddet paa Enden af Stilken. Det forbindende Led (Fig. 

 4, 7 , in.) er meget skarpt begrændset, noget indknebet, ganske kort, 

 hyalint og yderst bøieligt, idet den ydre Chitinhud her er særdeles 

 tynd og elastisk. 



Selve Stilken (se Fig. 2 og :>) er overordentlig lang og tynd, 

 mere eller mindre lige og overalt af ens Tykkelse. Dens Længde 

 er vel noget varierende, men dog alt id flere (iange saa stor som 



