391 



selve Dyrhuset (oftest 3—4 Gange). Den er (se Fig. 4 n) i sin 

 hele Længde gjennemdraget af en cylindrisk med et grannløst Ind- 

 hold fyldt Canal og begrændses af temmelig tykke og resistente 

 chitinøse Vægge, hvorfor den erholder en ikke ringe Stivhed. Ved 

 Basis er den (se Fig. 9) lidt indkneben og udvider sig derpaa til 

 en cirkelformig Skive, der er indplantet i den krusteagtige Udbred- 

 ning, hvorfra alle Individer udspringe. 



Polypiden er forsynet med 20 Tentakler (hos yngere Individer 

 dog færre), der. naar Lophophoren er fuldt udstrakt (se Fig. 4), 

 som sædvanlig danne en regelmæssig Tragt (c); deres Længde er 

 ikke fuldt saa stor som Dyrhusets. I Midten af den cirkelformige 

 Lophophor aabner Munden sig. hvorfra man kommer ned i det 

 rummelige Svælg (d), der ved en tydelig Indknibning er skilt fra 

 det følgende Afsnit (Ventrikelen) (e). Den bagudrettede blindsæk- 

 formige Udvidning af Ventrikelen (,,cul de sac") (f) er temmelig 

 stor og i Enden stumpt tilrundet. Tarmen (g), der ligger tæt op 

 mod Ventrikelen og Svælget, er i sit bågeste Parti temmelig vid, 

 men afsmalnes stærkt mod Enden og aabner sig dorsalt med en cirkel- 

 formig Aabning (Anus) tæt under Lophophoren. Paa Grund af Dyr- 

 husets store Gjennemsigtighed skinner det hele Fordøielsessystem 

 med stor Tydelighed igjennem Ectocysten; ligeledes bemærkes let 

 Kroppens store Retractormuskler (h), der som et tæt divergerende 

 Knippe af Muskeltraade følge Fordøielsessystemet paa hver Side 

 og fæste sig til den ventrale Side af Dyrhuset strax bag Mundings- 

 areaen. Indenfor den dorsale Side af Dyrhuset sees ogsaa med 

 stor Tydelighed Generationsorganerne, der have den allerede for- 

 længst fra Ctenostomerne bekj endte Anordning. Fortil, omtrent 

 fra det Punkt, hvor den halvcirkelformige Chitinliste snor sig rundt 

 Dyrhuset, sees.Æggestokken (i), der udvikler sig umiddelbart fra 

 Indsiden af Endocysten, og hvori større og mindre Ægceller, de 

 fleste med stor og tydelig Kimblære. ere indleiede; hos de fleste 

 udviklede Individer havde allerede enkelte større Ægceller (k) 

 løsnet sig fra Æggestokken og flotterede frit i den perigastriske 

 Cavitet. Længere bagtil bemærkes Sædstokken (1) i Form af uregel- 

 mæssige omkring Funiculus sig dannende Cellehobe, hvorfra alle- 



