410 



dighed, erklærede Prindsen, at han ansaa hende for den guddom- 

 melige Erkjendelses Dåkini Hun indrømmede ikke dette og befa- 

 lede de femten yngre Dåkinrer at gjøre Forberedelser til en Fest 

 for den ypperlige unge Mand. De fik strax et prægtigt Palads 

 istand, og de sexten Dåkinfer begyndte at dandse, hvoretter sexten 

 andre Dåkinfer kom til og deeltoge i Dandsen. 



Dandsen standsede, og en af Dåkinferne spurgte. hvad den 

 prægtige unge Mand vilde, hvortil en anden svarede : ..Denne Yng- 

 ling kom for nogen Tid siden til Paladset i de sorte Bjerge med 

 Angivelse, at lian forlangte Dåkini Dschnåna Goschja. Da jeg ikke 

 kunde give ham den fornødne Anviisning, sendte jeg Bud for at 

 kalde dig". I den Tilkaldte kj endte Prindsen igjen hende, som 

 havde havt Forrangen blandt de sexten forhen omtalte. Hun hen- 

 viiste ham til et melleni høie Bjerge beliggende Palads, hvorBogda- 

 Lama boede; han kjendte nemlig nøie den Dåkini. Prindsen for- 

 langte. Paa Veien til Bogda-Lama mødte Prindsen en ung viis 

 Geistlig, der forklarede ham som Aarsag til, at Dåkinf erne havde 

 et barsk og afskrækkende Udseende, det Hverv, de havde, at tæmme 

 de levende Væsener og bringe dem til Ro. Men, tilføiede han. i 

 sit inderste Gemyt vare de ikke uden hjelpsom Medlidenhed og 

 barmhjertig Velvillie. 



Ved sin Indtrædelse hos Bogda-Lama, som gjennom 770 Fød- 

 seler havde forenet alle Viisdommens Kræfter og været Verdens 

 klartskinnende Lampe, tog Prindsen saaledes tilorde: ..Ligesom 

 Høstmaanen gjør du, talløse Verdensbeboeres glimrende Troenslys, 

 en Ende paa al Sindsformørkelse ! Lad mig knælende bringe dig 

 Tilbedelsens Priis og Ære! Indehaver af al Viisdom, Veileder i 

 Forborgenhedens Dybder, Hier af Buddhas uudforskelige hellige 

 Egenskaber, du, som raaber Hum og Pad, 1 du, den mægtige Scep- 



1 Ved Hum og Pad sigtes rimeligviis til en Formel, som tillægges en overor- 

 dentlig heldbringende Kraft. Den lyder: Om Mani Padmc Hum og ho- 

 res stadigcn i Tibetanernes og Mongolerncs Mund. Den indhugges i Klippefladen, 

 den trykkes paa Silkotoi, paa Linned og paa Papir i Ttisindviis, der ophænges 

 decls som Faner, decls nedlægges i oylindriske Kar, der lade sig dreie rundt, 

 og som ere anbragtc ved Dorcno, for at enhver Indtrædende eller Udtrædende 



