4iG 



Prindsen kom til Dakinfernes Hovedsæde. „Ingensteds fandt 

 han en Mand, men derimod en Mængde treøiede, skjæggede Qvin- 

 der 1 med himmelblaat Hovedhaar, hvilke raabte Hum og Pad, 

 skjønne at see for den Frygtløse, skrækkelige for den Frygtsomme. 2 



Paa et andet Sted „kom en treøiet Dakini ham imøde; hun 

 var hyllet i en Tigerhud, og hendes Haar var uredt og bustet". 3 



Prindsen kom til en Hule, hvor han bankede paa. .,Strax viste 

 sig en ældgammel Jogini med Haaret i Uorden", ib. 



Han kom til en anden Hule og fandt der en 108 Aar gammel 

 Jogini med tre taggede Tænder og sneehvidt Haar. 4 



I Beskrivelsen over, hvorledes Dåkini'erne forfølge Dæmonerne, 

 heder det: „Ud af deres Mund sprude Flammer, og igjennem sine 

 Næseborer udstøde de Røgskyer; ved deres Aande kommer Alt i 

 Kog som Vand eller bliver antændt og brænder i flammende Glød. 5 



En Aandefyrste. Uagtet der i Hexenes som i Bakin^ernes 

 Forsamlinger i Regelen ikke indfandt sig nogen Mand, berettes dog 

 en enkelt Gang om en Aandefyrstes Nærværelse. 



Ligesom Bogda-Lama med mandligt Følge indfandt sig i Da- 

 kini'ernes* Forsamling (S. 412), saaledes lieder det, at en Troldenes 

 Konge med Følge indfandt sig ved Trolde-Thinget d. e. Hexenes 

 Forsamling. En Mand vaagnede en Nat ved stor Larm i Skoven: 

 han gik ud og fik Øie paa en Troldkone; paa hans Spørgsmaal 



1 Sec følgende Anm. 3. 



2 Ssan. Sset. S. 446. 



3 ib. S. 451. 



I en Beretning af 1G75 om .det hogst-bcklageligc Troldomevasendc i Nord- 

 landene", trykt i „IIandlingar ur II. Ex L. v. Engestrønis Bibliothek", Iste H. 

 S. 28 flg., hoder det, at Børn, som have været bortførte af Hexer, erholde den 

 Gave at kunne sec paa en Qvinde, om hun er Hex. De sec nemlig i Hexcns 

 Pandc en rød l J let, som ingen Anden kan sec. Skulde dette antyde nogen A£ 

 hængighcd af Qivadyricelse ? Denne indiske Gud afbildes nemlig med et tredie 

 Øie i Fanden, og hans Dyrkere brerc som Kjendetogn et rødt Mærke i Panden. 

 Moor Uindoo Pantheon, p. 407. 



4 Ib. S. 468 — 464, 

 * S. S. S. 482. 



