417 



svarede hun, at hun skulde til Troldething, og at der kom Trolde- 

 nes Konge med flere. 1 



Hjerte-Æden. I Serbien heder det: „Naar en Hex træffer 

 en sovende Mand, støder hun en Kjep gjennem hans venstre Bryst- 

 vorte, aabner Siden, tager Hjertet ud og æder det, hvorefter Brystet 

 groer sammen igjen. Ved at smøre sig med Løg (som Hexene 

 synes om) sikkrer man sig mod saadanne Angreb. 2 Ogsaa tydske 

 Sagn berette om Hexe, som tage Folks Hjerter ud og lægge Stråa 

 ind istedet. 3 



Hermed kan sammenlignes ovenanførte Træk af det tibetanske 

 Eventyr, at Prindsen, for at erholde Adgang til Deeltagelse i en 

 Dåkini-Fest, maatte hente sexten røde Menneskehjerter. (S. 408). 



Sammenkomster. Ligesom Dåkinferne holde sine Møder 

 paa Bjerge, især sorte Bjerge d. e. fra menneskelige Boliger fjernt- 

 liggende, saaledes holde ogsaa Hexene sædvanligen sine Møder paa 

 Bjerge. I Nordtydskland er Brocken eller Bloksbjerg især berygtet, 

 i Sverige Blåkulla (det sorte Bjerg), en Klippeholme mellem Ølånd 

 og Småland, i Norge Dovrefjeld og Lyderhorn ved Bergen o. fl. 



„Rygtet gaaer end i vore Tider blandt den gemene Mand, som 

 og Troldqvinderne selv have tilstaaet, at de have havt adskillige 

 Samlingspladse, som gaves Navn af Balvolde. De vare følgende: 

 Lyderhorn, et Bjerg ved Bergen; Balvolden paa Vardø i Østfinm ar- 

 ken, Domen, ethøit Bjerg sammesteds, saa kaldet, Dovrefjeld, Hek- 

 kenfjeld paa Island. Til bemeldte Samlingspladse have de paa visse 

 Tider, især i Julen og St. Hans Nat, forsamlet sig, somme i Hun- 

 des, nogle i Kattes, en Deel i Ulves, hine i Bavnes og andre Ge- 

 stalter, ofte 60 ja flere i Tallet og samlede holdt sig lystige". 4 



Hexene holde ligesom Dåkinferne sine Feste om Natten. 

 (S. 406. 412). 



Ketil vaagnede om Natten ved stærk Larm i Skoven, løb ud 



1 „ek skal til trollabings ; bar kemr Skelkingr nor&an ur Dunibsliafi konungr trolla 

 ok Ofoti ur Ofotansfiroi ok borgeror Hørgatroll ok aorar storvettir noroan ur 

 lan di". Fornmanna Sogur, I. S. 131. 



■ Gr. S. 1031. 



3 Ibid. 



4 Sk. Lit. Sehk. Skr. 19 B. S. 389. 



Vidensk.-Selsk. Forh. 1873. 27 



