Om Helleristninger i Norge. 



Af 



0. Rygh. 



Endnu for 40 Aar siden var det netop saavidt, at man vidste, 

 at Helleristninger fandtes indenfor Norges nuværende Grændser. Da 

 Stiftamtmand Christie i Urda, Iste Bind S. 91—96, leverede den 

 første nøiere Beskrivelse af en norsk Helleristning, den ved Ler- 

 vaag paa Atleøeni Søndljord, kunde denne i Datidens arkæologiske 

 og topografiske Literatur meget belæste og i Landet vel kjendte 

 Forfatter kun nævne yderst faa Ristninger af lignende Art fra andre 

 Steder i Norge, af hvilke endda de fleste, om ikke alle, maatte 

 betragtes som usikre. 



Senere fik man efterhaanden Kunclskab om nogle flere Rist- 

 ninger hist og her i Landet, som bleve bekjendtgjorte i Xicolay- 

 sens „Norske Fornlevninger" og i de af Foreningen til norske For- 

 tidsmindesmærkers Bevaring udgivne Aarsberetninger. Antallet var 

 imidlertid endnu forsvindende lidet mod de svenskes, om hvis 

 Mængde man allerede i 1848 havde faaet en Forestilling ved A. E. 

 Holmbergs da udgivne Værk ,,Skandinaviens Hållristningar". Det 

 havde vistnok vist sig, at Helleristninger fandtes spredte over det 

 hele Land lige til det Trondhjemske, men det samme Forhold var 

 forlængst bemærket med Hensyn til Oldsagerne fra Broncealderen, 

 uden at det var lykkedes nogensteds at finde disse i større Mængde. 



Først i de allersidste Aar har man faaet Vished for, at Helle- 

 ristninger i Virkeligheden forekomme endog i meget stort Antal i 

 en enkelt Del af Norge, det sydlige af Smaalenenes Amt. Fortje- 

 nesten for denne vigtige Opdagelse tilkommer saagorltsom udeluk- 

 kende en enkelt Mand, Adjunkt ved Fredrikshalds Skole M. Arnesen, 



