478 



Fra den ældre Jernalder have vi her 3 Stykker (I L II 1. 3), 

 bestaaende af Kobber og Tin, men hvori Tingehalten er saa ringe, 

 at den maa eller ialfald kan antages for tilfældig; de kunne altsaa 

 betragtes som værende af Kobber. 9 andre Stykker (I 2-7. II 2. 

 7. 10), som ligeledes kun indeholde Kobber og Tin, have fra c. 3 jj 

 til c. 14 £ af det sidste Metal og ere saaledes af Tinbroncé. I de 

 øvrige 17 Prøver fra ældre Jernalder indgaar Zink som tredie Be- 

 standdel ved Siden af Kobber og Tin, i Mængder af fra c. 2 5 til 

 c. 20 £; i een af dem (I 15) erTinmængden saa ubetydelig, at den 

 maa siges at beståa af Zinkbronce. I nogle af de sidste Stykker 

 findes tillige Bly, dog ikke i saa stort Procentforhold, at man vel 

 nødvendig behøver at antage det for at være tilsat med Hensigt. 



Blandt Prøverne fra yngre Jernalder er der 2 (I 16. 17) af 

 -Kobber og Tin med en ubetydelig og muligt eller sandsynligt til- 

 fældig Gehalt af Zink. I alle de øvrige er Zink tilstede i anselig 

 Mængde, fra c. 7 # til c. 28 Flere af de sidste indeholde tillige 

 betydelig Tilsætning af Bly (lige op til over 18 $); i enkelte af 

 dem (I 23. 24. II 18. 20) findes desuden Tin i saa stor Mængde, 

 at det ikke kan være indkommet tilfældigt. 



Det synes heraf at fremgaa, at man i den ældre Jernalder i 

 de skandinaviske Lande endnu i stor Udstrækning har brugt dfen 

 samme Legering, som var eneherskende i Broncealderen, ren Tin- 

 broncé. Men allerede tidligt har man begyndt ogsaa at tilsætte 

 Zink, hvis Procentmængde efterhaanden bliver større end Tinnets, 

 Og allerede inden den ældre Jernalders Slutning forekommer ren 

 Zinkbronce. Zinkens Indkomst staar udentvivl i Forbindelse med 

 den romerske Indflydelse. der paa saa mange Maader giver si^ til- 

 kjende i de nordiske Fund fra ældre Jernalder. Kt Bidrag til at 

 bestemme Tiden for denne Forandring i Legeringen gire de analy- 

 serede Bronccr fra Thorsbjerg Mosefund, hvis Nedhegning efter de 

 deri forekommende romerske Mynters Alder vanskeligt kan sættes 

 længere frem i Tiden end til det 4de Aarhundredc e. Chr. Alle- 

 rede da, og maaske endnu tidligere, havde man altsaa begvndt at 

 tilsagte Zink. Det er maaske ikke tilfældigt., at de zinkholdige 

 Stykker fra dette Fund i (ijennemsnit have en adskilligt lavere 



