5 



Jeg gaar nu over til at omtale nøiere ethvert af de anførte 3 

 af mig iagttagne Larvestadier af vor almindelige Hummer. 



Iste Larvestadium. 



(Tab I. Fig. 1—17). 



Legemets Længde er i dette Stadimn. der indtræder etterat 

 den første Hudskiftning har fundet Sted, lOmm. Den temmelig plumpe 

 Forkrop er (se Fig 1 og 2) tydeligt adskilt fra den meget smalere 

 Bagkrop og begge omtrent af ens Længde. 



Rygskjoldet, som fuldstændig dækker den hele Forkrop og med 

 sine afrundede Sidelober delvis skyder sig ud over Iste Bagkrops- 

 segment, har oventil i sin forreste Del en tydelig Længdekjøl og 

 gaar fortil ud i et tilspidset, svagt opadkrummet Pandehorn af mere 

 end Rygskjoldets halve Længde. Dette Pandehorn er endnu ganske 

 glat, uden Spor af Sidetorner, ved Roden temmelig bredt og noget 

 pladeformigt. hvælvende sig her over Roden af Øinene; i Midten 

 er det svagt concav og viser langs sin nedre Side en tydelig Kjøl. 

 Det nederste-forreste Hjørne af Rygskjoldet er under Øiet udtrukken 

 i en temmelig lang spids Torn, der til Siderne dækker Roden af 

 de ydre Antenners Basaldel; de nedre Kanter ere jevnt bueformigt 

 bøiede og overgaa umærkeligt i den bagre Rand, der oventil i Mid- 

 ten kun viser en meget svag Indbugtning. Ovenfra seet (Fig. 2) 

 har Rygskjoldet sin største Brede, der er noget større end Høiden. 

 bag Midten: i sin allerbageste Del er det derimod hos det levende 

 Dyr pludselig stærkt indknebet og tæt sluttende om Kroppen. Paa 

 Rygskjoldet, der ligesom de øvrige Iiitegumenter er tyndt og gjen- 

 nemsigtigt, chitinagtigt, uden Spor af Kalkdele, bemærkes svage 

 Spor af ae hos de voxne skarpt optrædende Regioner. En svag 

 tværgaaende Indbugtning over Midten af Rygskjoldet, den senere 

 saa skarpt markerede sulcus cervicalis, antyder den bågeste Grændse 

 for regio gastrica, der indtager den øverste-forreste Del og er no- 

 get mere hvælvet end den øvrige Del af Rygskjoldet samt af ellip- 

 tisk Form. En endnu svagere markeret, næsten umærkelig Linie 

 strækker sig med et noget bugtet Forløb diagonalt paa hver Side 

 fra Egnen om Munddelene (Mandiblerne) opad mod den bagre Rand, 



