139 



stemte „Monomanier", da disse nærmest maatte betragtes som se- 

 cundaire af en almindelig Sindsforstyrrelse £g som „Residua af en 

 foregaaende Sindssygdom". 



Nu, da Sandon er død og obduceret, sees Sandberg ifølge den 

 herom givne Redegjørelse at være ganske enig med de franske 

 Læger i deres Diagnose af Mandens Sindstilstand, der blev betegnet 

 i Begyndelsen som en „Mania sine delirio" (Pinel), „Folie instinctive 

 eller affective" (Esquirol), „Monomania moralis" (Guislain), „Moral 

 insanity" (Prichard), Hvilken — under en forøvrigtuskadtlntelligents — 

 viser sig ved et forandret Væsen med Hensyn til Tilbøieliglieder og 

 Charakter eller i en instinktartet Drift til Voldsomheder. Eller — 

 som Prichard udtrykker sig: „En Forrykthed, bestaaende i en sy- 

 gelig Udartelse af de naturlige Følelser, Tilbøieliglieder, Sædvaner, 

 sædelige Anlæg og naturlige Drifter, uden nogen bemærkbar For- 

 styrrelse af Forstanden eller de aandelige Evner, og uden Sandse- 

 bedrag eller Hallucina ti on er". Grændserne for moralsk Gal- 

 skab blive saaledes rummelige. Forskjellighederne, siger Prichard, 

 i moralsk Sindssygdom ere ligesaa talrige som det menneskelige 

 Væsens Følelser og Lidenskaber. — „Altsaa", yttrer sig Prof. Ley- 

 desdorf i sin Critik, „bestaar denne Galskab i enHenrivelse til det 

 Slette, det Gemene, det Dyriske uden Forstyrrelse af Intelligent- 

 sen". Leydesdorfs Opfatning stemmer ikke med den nævnte en- 

 gelske Læges eller de franske Psychiateres, og han anser Defini- 

 tionen for en saavel i „videnskabelig som i medico-forensisk Hen- 

 seende farlig Vranglære". L. vil nemlig ikke erkjende noget egenligt 

 Slægtskab mellem Sindssygdom og Forbrydelse, skjønt dette oftere 

 er søgt paavist og, saavidt jeg forstaar, heller ikke ganske lader 

 sig benægte. Vanskeligheden ved strængt at skjelne imellem en 

 uimodstaaelig Drift og Forbrydelse bliver idetmindste i mange con- 

 crete Tilfælde meget stor, naar man ikke med Bestemthed formaar 

 at sætte den sygelige Drift i Forbindelse med en mere almen Sinds- 

 forstyrrelse, hvilket under en begyndende Sindsaffection og under 

 visse Former ofte kan kræve en dyberegaaende Kundskab og Evne 

 til at granske Menneskenaturens mentale Forholde, end den kan 

 ventes hos Læger i Almindelighed. Det er vel ogsaa derfor, og 



