150 



at ogsaa Spørgsmaal om Tilregnelighed i Aarenes Løb flere Gange 

 ere forekomne. Facultetets Medlemmer ere saaledes nødte til efter 

 bedste Evne og Overbevisning at sætte sig ind i deslige Sager 

 uden selv at have havt Anledning til at undersøge angjældende i 

 Person. I Almindelighed ville ogsaa de under Sagens Gang an- 

 stillede Undersøgelser give et nogenlunde paalideligt Fundament 

 for Bedømmelsen ; men af og til har det ogsaa truffet, at man ikke 

 har dristet sig til at afgive noget bestemt Skjøn, og i enkelte Til- 

 fælde er ogsaa Personen forlangt ind paa et Asyl til Observation 

 og nøiagtig Undersøgelse. At Facultetets Medlemmer i nogle Sa- 

 ger, hvor Tilregneligheden er sat i Tvivl, ikke heller ere blevne 

 enige, er ovenfor nævnt og vil finde sin Forklaring dels i den 

 Omstændighed, at ingen af Facultetets Medlemmer har havt Anled- 

 ning til en selvstændig Undersøgelse, og dels og fornemmelig vist- 

 nok i den generelle Opfatning af de Sindssyges Stilling i criminel 

 Henseende overfor Lovgivningen. Dette gjælder dog kun i mere 

 disputable Tilfælde og hvor en mental Sygdom endnu ikke er ud- 

 viklet i høiere Grad, thi i udtalte Tilfælde vil al Uoverensstemmelse 

 i Opfatningen ophøre. Variationer og Gradationer ere imidlertid 

 saa mange og Vanskeligheden ved at afgive et Skjøn saa stor, at jeg 

 for min Del, som Medlem af Facultetet, oftere har udtalt det Ønske, 

 at det medicinske Facultet maatte blive fritaget for at afgive Over- 

 skjøn i disse Sager. 



Sluttelig skal jeg - med Hensyn til Resultatet saavel af Stu- 

 dier som Erfaring, forsaavidt jeg har kunnet følge med, — tillade 

 mig at gjentage min tidligere her fremførte Opfatning, nemlig: at 

 det er umuligt at opstille almengyldige Principer og herefter op- 

 gjøre et Slags Norm for Bedømmelsen. Enkelthederne i det sam- 

 lede Billede kunne være meget forskjellige i de concrete Tilfælde, 

 saa at man bliver nødt til grundigen at veie alle Omstændigheder 

 i hvert enkelt Tilfælde, inden man indlader sig paa at dømme om 

 Tilregnelighedsforholdet, selv om man er paa det Rene med, at 

 Individet er i en mental abnorm Tilstand. Paa den Maade kan og 

 vil ganske vist en lægevidcnskabelig Undersøgelses Resultat blive 

 af Værd for Domstolene, hvem — som godt og vel er — den 

 endelige Afgjørelse er tillagt. 



