167 



lelse i Brev). I September 1873 optog jeg med Bundskrabe et be- 

 tydeligt Antal Individer i Lindaas ovenfor Bergen, hvilket endnu el- 

 dens nordligste Grændse (61°). 



G. pictus har næsten altid sit Tilhold paa stenet eller sandig 

 Bund, medens dens nærmeste Slægtning, Gr microps, helst tindes 

 paaLerbund; og medens den sidste ofte tindes i Selskab med den 

 anden paa Stenbnnd, sees saagodtsom aldrig G. pictus paa den 

 bløde Bund, hvor G. microps har sit Tilhold. I klart og stille Yeir 

 søger den umiddelbart op til Bredden; den hviler, som de fleste 

 Gobier, lige paa Bunden, ofte støttet til skråa Flader, hvorved 

 de skraat tragtformige Ventraler yde den en væsentlig Tjeneste. 

 Ganske smaa Unger sees sjelden eller aldrig paa det grundeste 

 Vand blandt de Gamle; de i Lindaas fundne Individer, der optoges 

 paa 4 Favnes Dyb fra en med Tangbuske bevoxed Sandbund, be- 

 stode derimod for en væsentlig Del af Yngel, hvis Totallængde ikke 

 oversteg 20mm. 



Det er et ret mærkeligt Factum, at Hunnernes Antal i det 

 hele overgaar Hannernes. Undertiden har jeg dog (om Høsten) 

 fundet enkelte Localiteter besatte med næsten udelukkende Hanner. 

 De største Individer, som af mig have været undersøgte, have altid 

 været Hanner, med Totallængden indtil 47mm; rognfyldte Hunner 

 have havt en Totall. af 45mm. Æggene ere fuldmodne i Juli og for- 

 holdsvis store. 



Ved Kuldens Indtrædelse søger den ned i det dybere Vand, 

 og tilbringer her Vinteren; undertiden faaes den om Høsten tillige- 

 med G. minutus i de Garn, hvori fanges Clupea sprattus og Ynge- 

 len af Sild; dog hender dette forholdsvis sjeldent. I Ventrikelen 

 har jeg fundet smaa Crustaceer. 



Uagtet den store Lighed, der tinder Sted i Udseende og Be- 

 vægelser hos G. microps og pictus, kunne de dog, hvor begge op- 

 holde sig sammen, i Regelen adskilles, idet de lyse Tverpletter over 

 Ryggen hos G. pictus gjør denne let kjendelig fra den mere ensfar- 

 vede G. microps. Ved den nøiere Sammenligning vil G. pictus 

 fornemmelig udmærke sig ved sin næsten ensfarvede Caudal, den 

 tætpigmenterede Strube, de skarpttegnede Dorsaler, foruden ved de 



