190 



Affæren til Punkt og Prikke de mange mere og mindre bekjendte 

 Retssager, i Civil- som Criminalretten, hvor Spørgsmaalet dreier 

 sig om Angjældendes Sindssygdom. 



Hvor denne er aabenbar, saa at enhver forstandig Mand eller 

 Qvinde kan se, at Angjældende er rasende, forvirret, lider af Slag- 

 tilfælde med Raseri, Krampe med Bevidstløshed, Lamhed med Sløv- 

 hed o. s. v., opstaar der sjelden Spørgsmaal om at indhente Læge- 

 erklæring. Og indhentes den, opnaaes gjerne strax eller senere 

 Enighed mellem alle Vedkommende. 



Anderledes stiller Sagen sig, naar det, som i nærværende Til- 

 fælde, gjælder det Slags tvivlsom mental Tilstand, som af Sinds- 

 sygelægerne benævnes : mania sine delirio, folie raissonante, mania 

 lucida, folie des acls, moralsk Galskab o. s. v. Disse Sygdomsformer, 

 hvor Forstanden til en vis Grad er eller synes at være uskadt, 

 medens Gemytet og Handlingerne, ofte ogsaa Sansningen for den 

 opmærksomme Iagttager vise sig abnorme, give baade i civile og 

 criminelle Sager i Regelen Anledning til, at der danner sig to, ofte 

 meget ivrige Partier, af hvilke det ene antager og søger at bevise, 

 at Sindssygdom er tilstede, medens denne af det andet Parti be- 

 negtes. 



Jo vigtigere Sagens Gjenstand er, og jo mere høitstaaende 

 eller berømte Personer der indblandes i Sagen, des større Iver 

 udfoldes der. Og jeg har under min snart 20aarige Sysselsættelse 

 med Sindssygeanliggender selv i vort fredelige Norge, i vore jevne 

 Landsbygder ikke sjelden haft Anledning til at se Familier, Græn- 

 der, ja Bygden delt i Partier, af hvilke det ene med ligesaa stor 

 Iver paastaar, som det andet benegter Sindssygdom. 



Blandt Sindssygelægerne har det allerede længe været anseet 

 som en over al Tvivl hævet Kjendsgjærning, at Sindssygdom kan 

 yttre sig alene eller hovedsagelig som Gemytssygdom. Men naar 

 denne Sætning skulde anvendes i det konkrete Tilfælde, opstod 

 der ofte Dissents ikke alene mellem Lægerne og Psychiaterne, 

 men ogsaa mellem Sindssygelægerne indbyrdes. Og jo mere Psy- 

 chiatrien ønskede at træde i den almindelige Medicins Spor og at 

 tilegne sig den exaktc Forsknings Methode, des mere fremstilledc 



