194 



røbede kun en dadelværdig Svaghed, hvis Følger med Lethed 

 kunde forudsees af enhver, som kjender det Slags Syge. Sandon 

 kunde ikke forandre sin Opførsel, men i Mangel af Billault kastede 

 han sig over Rouher. 



Efter de af Laségue, Blanche, Tardieu, Foville, Parchappe, 

 Aug. Voisin og Behier afgivne Erklæringer, hvilke sidste afgaves 

 7 Aar senere end de af Laségue m. FL, paa Grund af de mod 

 Rouher udstødte Trusler, skulde man troet, at denne Sag var hen- 

 døet; men nei! Sandon vedblev at skrive Pamphleter, i hvilke 

 han gjenoptog Beskyldningen mod Billault, at han havde bedraget 

 ham for Andel i det for Retssagen faldne Honorar af 12,000 fr.; 

 beskyldte Charentons Overlæge Dr. Calmeil for at have sagt, at 

 Sandon maatte vogte sig for at klage, da Calmeil havde hans Liv 

 i sin Haand; angav at Prof. Tardieu havde budet ham store Sum- 

 mer i Bestikkelse; paastod, at han inden etRetsmøde for lukkede 

 Døre havde udskjeldt Billault paa det frygteligste under Dommernes 

 Bifaldssmil o. s. v. 



Enten det nu var en Følge af Sandons Frækhed eller af det 

 Franske Samfunds Decadence, vist er det, at han ikke blev be- 

 handlet og indespærret som en farlig Sindssyg, men protegeret af 

 Pressen og betragtet som et Offer for Forfølgelse: han ikke alene 

 levede i Frihed, men understøttedes af de hemmelige Fonds, modtog 

 10,000 fr. af Prins Napoleon, ja, hvis man tør tro Rygtet, var han 

 endog paa en Maade ansat hos Keiseren. 



Snart skulde dog Lægernes Dom om Sygdommens sandsynlige 

 Uhelbredelighed og stadige Fremskridt finde sin Bekræftelse. Han 

 indkom nemlig i Dr. Besniers Privatsygehus (maison de santé) 24de 

 August 1870 under en Tilstand af Congestioner til Hjernen og 

 Fordøielsesbesvær med tydelige Tegn paa den Sindssygdomsform, 

 som Lægerne kjende under Navn af Paralysis generalis: Han var 

 saa sløv, at han ikke kunde angive sin Alder og ikke bringes til 

 at indsc Uoverensstemmelsen i hans Opgave af Alder 50 Aar og 

 Fødselsaar 1823. Hans Tunge og Læber skjalv; hans Tale var 

 besværet, Gangen vaklende o. s. v., medens Ideerne vare usainmen- 



