280 



Kløfts og Hules Bund. For nærmere at oplyse Tankegangen er 

 hosstaaende 2 Figurer tilføiede, som vise 2 noget idealiserede Tvær- 

 snit af Fjeldet i' Hulens midtre Del, saaledes som man kan tænke 

 sig det før og efter Hulens Tilbliven. Ved Betragtning af de to 

 Figurer forstaar man hvorledes Hulens tomme Rum kan være 

 fremkommet, uaktet knust Fjeld jo indtager større Rum end helt, 

 noget der maaske i første Øieblik kunde falde nogen ind, som en 

 Indvending inod den her angivne Dannelsesmaade. Naar der er 

 nævnt, at det er 2 Sletter, som har udvidet sig, da maa dette ikke 

 tåges for strengt; én Slet er meget udpræget, nemlig den, hvis ene 

 gjenstaaende Side udgjøres af Hulens og Kløftens sammenhængende, 

 lodrette — i det Store tåget jævne — Væg mod nordost. I 

 Kløften er den modsatte Væg (tilvenstre paa Fig. 4) ligesaa verti- 

 kal og ligesaa jævn, som den anden; den skal da være den gjen- 

 staaende Side af den anden udvidede Slet. Denne Væg gaar imid- 

 lertid ikke umiddelbart over i Hulens sydvestre Væg, hvilken sidste 

 desuden frembyder saa mange Uregelmæssigheder, at man vanskelig 

 kan sige, at den er den ene Side af netop én sammenhængende 

 Slet; her maa man vel tænke sig flere. 



Den anførte Forklaring af Dannelsesmaaden kan synes noget 

 dristig. Der er imidlertid ikke medtaget som Momenter andet, end 

 hvad det, man ser paa Stedet, berettiger os til at forudsætte: Ud- 

 videlse af Sletter og Jordskjælv. 



Betragter vi Tversnittet af Hulens Midtparti Fig. 6, indser vi 

 lettelig, at Grunden til, at man her har faaet en overdækket Hule 

 og ikke en aaben Kløft, er den, at de steiltstaaende Spalter ikke 

 har forts at sig i ret Linie lige op til Dagen. Man skal vel have 

 vanskeligt ved, uden at gaa med paa den antagne Udvidelse af 

 Sletter, at forklare, hvorledes man istedetfor sammenhængende Fjeld 

 har faaet de 3 underste løse Blokke. De to overliggende sees at 

 have havt sin Plads længer til høire op under Fjeldet. Hvad den 

 svære Blok over den nv. Aabning angaar (Fig. 5), saa er der af 

 dens Form og Stilling Grund til at antage, at den har havt sin 

 Plads noget høiere oppe, men at den under Hulens Dannelse er 

 sunket ned, indtil den stod fast mellem de sammenskraanende Vægge. 



