282 



ilingens Størrelse; den viser sig at være fire Fod. En saadan Ud- 

 glidning som denne kan vanskelig være skeet under rolige almin- 

 delige Forhold. Det er rigtignok vel bekjendt, at Frost og Væde 

 tærer paa Sprækker, saa steile Fjeldvægge skaller af Sten, der 

 danner Ure ved Foden ; fremdeles, at Sten kan løsne langs Vandløb, 

 og at Havet kan bryde Stykker af Strandklipperne; men at et tungt 

 Klippestykke, der hviler med en bredFlade paa sit Underlag, paa 

 et Sted, hvor man ellers ingen Virkninger ser af Forvittring, der 

 er værd at nævne, eller af Elv eller af Hav, at der et saadant Klip- 

 pestykke er gledet et betydeligt Stykke frem og saa er standset, 

 synes vanskeligt at kunne være skeet uden ved en Rystelse af 

 Fjeldet en Gang i Tiden. Dog, denne Udglidning er ikke enestaa- 

 ende her; det er paafaldende, at man netop paa flere Steder i Nær- 

 heden tinder ganske lignende; her skal af de øvrige blot nævnes 

 en fra et Sted, kaldet Bjørgehaug, nordvest for Hulen, noget høiere 

 end denne. (Fig. 11). Man har ogsaa her den samme Kvartsskifer. 



Fig. 11. Udglidning. Bjørgehaug. 



I det afbildede store Klippestykke gaar Skifrigheden i samme 

 Retning som i det faste Fjeld, fra hvilket det er adskilt ved en 

 kun et Par Fod bred Kløft, der saavidt erindres strækker sig i 

 samme Retning som Hulen og noget nær i dens Forlængelse. Man 

 ser, at medens Bevægelsen stod paa, er den lille Blok løsnet fra 

 den store og paa. Grund af Frictionen mod Underlaget stillet paa 

 skråa. — Ved lignende Udglidning efter Sletter parallele med Lagnin- 

 gen tænkte Forf. fra først af, at ogsaa Hulen var dannet; men al Efter- 



