288 



gende Udtale grunder sig ligesaavel paa Monotoni som paa Poly- 

 foni. Undlader man Glidningen, bliver Stemmen monoton og netop 

 derfor syngende. Trækker man Glidningen for langt ud, bliver 

 Stemmen syngende paa en anden Maade. 



Dernæst maa vi ialfald for det Første nøie os med at bestemme 

 Tonefaldet i isolerede Ords Udtale. 1 den sammenhængende Tale 

 blive Modulationerne saa mangfoldig modificerede, at det egentlige 

 Princip skjuler sig for Iagttagelsen. 



Ved Bestemmelsen af det norske Tonefald gaar jeg ud fra den 

 almindelige østlandske Udtale. For at kunne iagttage Stemmens 

 Tonebevægelse maa man udtale Ordet meget langsomt, udtrække 1 

 det mere end i daglig Tale. Naar vi paa denne Maade udtale 

 Enstavelsesord som Ja og høre nøie efter, saa finde vi, at Stem- 

 men paa den betonede Vokal ansættes eller intoneres stærkt, men 

 i en lav 2 Tone, og stiger ved roligt Udtryk eller Foredrag raskt 

 tre til fire Toner (en Terts eller Kvart), idet den samtidig aftager 

 i Styrke. Slutningstonen, skjønt mindst kraftig, kan kaldes Grund- 

 tonen, da. den er bestemmende for Udtrykkets Karakter. Det er 

 eiendommeligt for Norsk-Svensk, at de ubetonede Stavelser som 

 oftest ligge musikalsk høiere end de betonede. Stiger man til et 

 kjendelig høiere Interval f. Ex. en Sext og derover, bliver Udtrykket 

 spørgende eller overhovedet uroligt, bevæget. For en Udlænding er 

 denne Forskjel vanskelig at opfatte; han tager let den rolige Tale for 

 Spørgsmaal. Paa et almindeligt Øre virker denne hele Tonebevægelse 

 som en enkelt Tone, ligesom den ogsaa fremkommer ved et enkelt 

 Anslag af Stemmen. Jeg kalder dette det enkelte Tonefald. 



Intervallet har altsaa en temmelig stor Amplitude, kan variere 

 omtrent en hel Tone uden at frembringe noget væsentlig forskjel- 

 ligartet Indtryk, men har dog sin Grændse. 



Det mest karakteristiske Tonefald i Norsk (og Svensk) er det 

 sammensatte, som egentlig tilkommer Tostavelsesordene. Naar 

 jeg udtaler Jd-a, Jdha z , begynder Stemmen omtrent en Tone 4 ne- 



1 Kaldes ogsaa paa Norsk dræge, dansk dræve, eng. drawl. 



? Under Stemmens Middeltone. 



■ Ordet ja kan nemlig ved betænksomt Udtryk blive til Tostavelsesord. 



* Musikalsk Udtryk: i Septimen (stor eller liden, Forskjellen her mindre væsentlig). 



