294 



Ogsaa lange Vokaler ere i Enstavelsesord blevne partielt for- 

 korter^ idet der indtræder et pludseligt Ryk, „der hindrer at ud- 

 drage Selvlydens Længde vilkaarlig" (Jessen, Tidsskrift f. Filol. og 

 Pæd. I, 56), altsaa i Forbindelse med Stødtonen. En lang Vokal 

 bliver saaledes ikke ganske kort, men indskrænket i sin Kvantitet 

 ved Afbrydelsen. I Klasse med lange Vokaler komme her Vokaler 

 foran kompliceret eller fordoblet l, m, n 9 og tildels r. Det stødende 

 Tonelag svarer her til Forlængelse i beslægtede Sprog, og grunder 

 sig vel paa tidligere Forlængelse i Dansk; 1 saaledes svarer dansk 

 fo'lk til isl. folk (folk), eng. folk (nu udt. f ok, fo u k) ; d. kcllv til isl. 

 kdlfr (kålfr, nu kaolv u r), norsk Dial. (Sætersdalsk) kaav, eng. calf 

 (nu udt. Mf); d. mfrlm til isl. mdlmr. D. Land =la'n svarer til 

 eng. land ligesom d. Mand = ww til eng. man, da i Eng. n gjærne 

 forlænger et foregaaende å; d. Ha*Z===e, hall (udt. håål). Det var 

 ikke at vente, at man i hvert enkelt Tilfælde skulde finde tilsva- 

 rende Fænomener i Nabosprogene; imidlertid findes i de fleste Til- 

 fælde Korrespondenser enten i Norsk-Islandsk, eller i Engelsk. 



Det særegne Eyk, som karakteriserer den danske Stødtone, 

 hænger altsaa sammen med den almindelige Raskhed, der er ind- 

 traadt i den danske Udtale. Da Tostavelsesordenes Form var væ- 



1 Forklaringen ligger i de flydende og nasale Konsonanters eiendommelige Natur, 

 idet disse tilstede Stemmelyd og tillige let forlænges foran en anden Konsonant; 

 de afgive da let igjennem Stemmelyden noget af sin overflødige Kvantitet til 

 den foregaaende Vokal. Dette kan gaa saa vidt, at Konsonanten rent forstummer. 

 Men paa den anden Side kau en lang Vokal i Position ligesaa let blive kort. f. Ex. 

 oldn. godr, neutr. yott, vort god, godt. Derfor har et ældre dansk folk kunnet 

 gaa over til folk uden Forrykkelse i Sprogstoffets Ligevægt, idet det ældre For- 

 hold fremdeles er repræsenteret gjennem Accenten. Om Udtalen folk i Oldnorsk 

 har været udbredt over hele Norge, tør jeg ikke afgjøre; men jeg betvivler det, 

 da den nu kun i enkelte Dialekter findes repræsenteret. Man har almindelig i 

 den senere Tid antaget, at Forlængclscn har været indskrænket til Islandsk, men 

 dette er neppe berettiget, jfr. Gammel norsk Homiliéhog ed. Unger: hals p. 32, 

 Cd/fr p. 149; Ældre Gulathings-Lov ; hdlft § 259. — Ved r synes Dansken ofte 

 senere at være kommet tilbagc til fuld lang Vokal paa Grund af ?-'cts nuværende 

 uartikulerede Udtale: Port, .sort, ligesom i Eng. foran det svage r: card. 



