54 



Thormod did, og paa strax paaføigendeÅlthing blev Kristendommen 

 vedtaget, altsaa Aar 1000. Naar der saa bagetter siges, at Olav 

 faldt i sit 5te Aar, vil det sige efter falde 4 Aar (996- 1000). 

 Jarlernes Regjeringstid vækker nogen Betænkelighed, thi først 

 staar der, at Erik og Svein herskede tilsammen 15 Aar, -efter Eriks 

 Rejse Svein og Haakon i to Aar, og af det følgende sees, at Svein 

 herskede et Aar efter Haakons Fordrivelse; vi skulde altsaa komme 

 til Aaret 1018 for Nesjeslaget. Men da Kap. 20 sætter Olav den 

 helliges Død til 1029 og udtrykkeligt siger, at det var 15 Aar efter 

 hans Ankomst, at altsaa Haakon blev fordrevet 1014 og Svein 

 1015, maa man antage, at Thjodrek ovenfor har udtrykt sig unøj- 

 agtigt. Naar der altsaa staar: „hic Ericus præfuit annos quindecim 

 cum fratre Sveinone," har han tænkt paa hele Jarlernes Regje- 

 ringstid, de 15 Aar, som forløb fra Svolderslaget til Nesjeslaget. 

 Den Beregning af Thjodreks Tidsregning, som jeg tidligere 1 har 

 foretaget paa Grundlag af Aarstallene 852 og 1029, lider af flere 

 Fejl: det er ikke rigtigt at lade Erik Blodøxe og Haakon tilsam- 

 men herske i 28 Aar, det skal være 27 (Erik to Aar alene, et Aar 

 begge og saa Haakon i 19 + 5, altsaa 922—949 eller 930—955); 

 ligeledes skulde ikke Olav Trygvessøn herske fulde 5 Aar, men 

 kun ind paa 5te Aar. Men alligevel fastholder jeg, at Thjodrek 

 Munk ikke kan antages for at have benyttet Are frode direkte, skjønt 

 hans Kronologi vistnok ogsaa er islandsk. 



Af de norske Ord- og Navneformer, der af og til forekommer 

 i Udg. af Thjodrek, har El Maurer troet at kunne styrke sin Me- 

 ning, at Thjodrek Munk har benyttet skrevne norrøne Kilder. Jeg 

 har allerede før gjort opmærksom paa, at dette ligesaa let lader 

 sig forklare af Thjodreks norske Herkomst, som lod ham deklinere 

 norske Navne paa Norsk midt inde i Latinen, uden Hensyn til de 

 formodede Forarbejder. Min Mening herom linder jeg bestyrket i 

 Haandskrifterne, thi her findes norske Ordformer paa Steder, hvor 

 en skriftlig Kilde er utænkelig. Et Exempel herpaa er i Kap. 1 

 Henvisningen til Islændingerne som Kilder for Kronologien. Udg. 

 laser: Hunc numerum annorum Domini, investigatum prout dili- 



1 Snorre Sturlassøns Historieskrivning, Side 21. 



