78 



E. exigua, saa vilde der være en Forskjel i Tandbygningen. Kjæ- 

 vernes Griberand er enkelt tagget, men Taggerne ere knortede. 

 Fg. XI. Tænderne Fg. XII. 



29. Eolis flavesccns, n. sp. 



Formen slank; Oraltentaklerne lange, Rygtentaklerne tynde, 

 glatte omtr. J længere, ca. ^ af Dyrets Længde. Øinene teml. 

 langt fra hinanden bagtil og udad for Tentaklerne. Papillerne 

 lange, teml. tykke, staa tæt sammen i 7 til 10 Rækker med 3—5 

 i hver. Foden næsten uden Spor til Vinger fortil, bagtil afrundet 

 eller stumpt tilspidset. Farven er hvid til lysgul, kun sjeldent 

 med smaa brune Pletter over Ryggen. Leverprocesserne i Papil- 

 lerne gule, disses Toppe hvide. 



Radula 35 Rækker. Tænder Fg. XIII. Længde lOmm. 



Alverstrømmen og Manger. 

 Tergipes. 



30. Eolis despecta, Johnst. Hyppig paa Laminarier ved Bergen 

 og Florø. Ny for vor Fauna. 



Calma, A. & H. 



A. & H. karakterisere Slægten saaledes: „ Kroppen sammen- 

 trykt, noget bred, Tentaklerne enkle, korte, lineære, Branchierne 

 lineær — fusiforme, grupperede paa cylindriske Stilke. Foden bred, 

 dens forreste Hjørner skarpe. Tungen liden og smal med en en- 

 kel Tand," 



Vi have fundet en Eolis, som vi maa henføre tii denne Gruppe, 

 skjønt ikke alle ydre Karakterer svarer til de af A. & H. opstil- 

 lede Kjendetegn, i det Tentaklerne hos vort Dyr ere teml. lange 

 og Branchiegrupperne ikke sidde paa Stilke, men lige paa Krop- 

 pen som sædvanligt. Foden har derimod de af A. & H. angivne 

 Karakterer. Angaaende Radula bemærkerA. & H. ved den eneste 

 Art i denne Gruppe, E. glaucoides, at de kun have seet den i 

 Profil og at det ei har lykkets dem at faa de enkelte Tænder se- 

 parerede, og at den derfor ser ud som et sammenhængende Baand. 

 Dette sidste er rimeligvis det sande Forhold hos E. glancoides, 

 ligesom det er det hos vort Dyr. Radula danner nemlig i egent- 

 ligste Forstand en Rasp, der bestaar af et eneste sammenhæn- 



