87 



dette. Cap. 19 ender med, at „ dette Rige gav K. Harald sin 

 Frænde, og gjorde han Gudorm til Hertug derover" (ok gerde hann 

 (jar Gudorm hertoga ivir). Som bekjendt omtaler den islandske 

 Sagalitteratur Guthorm nok som Hertug, men kun med Tilføj eisen 

 ..fyrir liSi", altsaa Hertug betyder her kun „Hærfører" 1 ; den før- 

 ste, der bar Hertugtitel i Norge, var i Virkeligheden Skule Baards- 

 søn, og hans Hertugværdighed var ganske personlig, ikke knyttet 

 til noget bestemt Len, thi paa den Tid (1237) besad han jo Tre- 

 dieclelen af alle Len i Norge. Anderledes var Forholdet med Kon- 

 gesønnen Haakon Magnussøn, han var efter sin Faders Anordning 

 Hertug over en Del af Norge, nemlig Oplandene, Oslosyssel, Ag- 

 der og Ryfylke samt Færøerne og Hetland 2 . Udtrykket hentyder 

 altsaa aabenbart til en Forfattelsestid, paavirket af Haakon Mag- 

 nussøns Hertugværdighed (1284 — 1299), med andre Ord snarest 

 til 14de Aarhundrede. Men det særegneste ved denne Gudorms 

 Hertugtitel er i Grunden. at den som ovenfor nævnt er knyttet 

 til Borgesyssel. Fra gamle Sagn kan dette ikke være laant, 

 thi Egilssaga henviser jo Gudorm til det gamle Ynglingerige, og 

 Snorre lader ham styre over „Viken og Oplandene", og begge hen- 

 lægger hans Residens til Tønsberg, medens paa samme Tid efter alle 

 Vidnesbyrd Gandalvs Sønner herskede i „Borgesyssel". Bør man 

 ikke her søge Forklaringsgrunden i Forhold fra 14de Aarhundrede? 

 Vi ved, at K. Haakon Magnussøn i et af sine senere Aar (efter 

 1312) bestemte, at de da endnu umyndige Hafthorssønner, hans 

 Dattersøn oigurd og dennes ældre Halvbroder Jon skulde faa 

 Borgesyssel i personligt Len; vi ved ligeledes, at disse fra 1333 af 

 stadigt hos K. Magnus gjorde Fordring paa dette Len, men at en 

 Domstol af Rigsraader frakjendte dem enhver Ret dertil 12. Jan. 

 1347 3 ; det er ligeledes vist, at Jon Hafthorssøn havde sine meste 

 Ejendomme her og boede dels paa Borgagerde, dels paa Huseby 



1 Egilss. Cap. 20. Hskr. Side 49. 



■ Munch e, 340. 



3 Munch, Unionsp. I 442. 



