93 



og med de orknøskc Jarle- og Høvdingeætter. Det kan altsaa ikke 

 være Tvivl om, at Tillægget er optaget i *t „Konungatal" i en for 

 Arnungerne paa Giske skrevet Bog fra c. 1225—30. Dette bliver 

 yderligere styrket, naar det kan paavises, at Slægttavlerne op- 

 rindelig har naaet længere og navnlig har dvælet ved andre 

 Høvdingeætter paa Søndmøre, som har været i Svogerskab med 

 Giske-ætten. Jeg har ovenfor nævnt, at den Arn. Magn. Codex 22 

 fol. indeholder en Afskrift (fra c. 1610—20) af Arnmødlingatallet 

 efter Cod. B; den stanser vistnok som B medB(jarne) Mardarsun, 

 men allerede det, at Reins-ættens Stamtavle (i Cap. 214) findes 

 fuldstændig, og at Stamtavlerne i Cap. 213 gjenfindes, viser, at 

 Codex da var fuldstændigere. Og paa et andet Sted i Bogen fin- 

 des med samme Haand indført fra „en gammel norsk Ætlæg" 

 Stamtavler af Søndmørs-ætter, som ved nærmere Eftersyn viser sig at 

 være laante fra samme Codex. De er allerede udgivne af P. A. 

 Munch og senere af Nicolaysen \ uden at disse Forskere har 

 været opmærksomme paa, hvor Stamtavlerne hørte hjemme. Sam- 

 menligner man, hvorledes den samme Skriver har optegnet Arn- 

 mødlinge-Slægttavlen og de andre Søndmørs-ætter — med vexlende 

 danske og oldnorske Former — , falder det strax i Øinene, at til 

 Grund for begge ligger et oldnorsk Skrift fra 13de Aarhundrede 

 (se f. Ex. Formerne Rafh, Lid, Karlshafud, Øistein o. s. v.), og alle 

 Dialektegenheder falder sammen i begge (f. Ex. Acc. Brynilde, Jor- 

 onne, Nom Sigrid, Ragnild uden h. o.s.v.). Det vil derfor let lade 

 sig gjøre at restituere den oldnorske Text ogsaa for Slægttavlerne. 

 Baade Munch og Nicolaysen har dvælet ved deres Afvigelser fra 

 de sædvanlige Beretninger i Sagaerne og navnlig fra „Konungatal", 

 men nærmere beseet falder disse Afvigelser sammen til intet. Om 

 Erkebiskop Eystein (f 1188) har Arnmødlingatallet Rækken Joan 

 sterke — Erlend — Eystein, medens Ætlæggens No. II lyder 

 saaledes: 



1 i Saml. til ncrske Folks Sprog og Hist. VI 187—94 og Aarsberetninger fra 

 Foreningen til Norske Fortidsniindesmærkers Bevaring for 1862 Side 6—15. 



