94 



Sigurdar Gulnaalskeggj 



I 



Øwindar lusa 



i* 



Arna å f orin Erlender 

 ux. Arno fil. Ketils a Landum 



i i 



Ingerid Øisten archiep 



n. Sigurder Bersasøn 



Det er gjennemgaaende for Stamtavlerne, at de gjengiver Nav- 

 nene i de oldnorske Casus-Former, som Originalen havde; denne 

 maa altsaa have lydt omtrent saaledes: Sigurbr Bersasunr dtte 

 Ingerib dottor Arna d Tiorin ok Arno Ketils dottor å Landum; 

 Arne var sunr Øivinb&v lusa. sunar Sigurt&r Gulnaalskeggia. 

 Men ved Siden af Genitiverne Arna og Arno staar i Slægttavlen 

 Nominativen Erlender; Afskriveren, som ogsaa ellers gjengiver No- 

 minativer Sigurder, Barder, maa da have fundet Nominativen i sin 

 Original. Der kan altsaa have staaet: en Arnabrober var Erlendr 

 f aber (Ey steins Erchibiskups. Dette behøver ikke at stride mod den 

 almindelige Beretning, at Erlends Fader hed Jon, thi Arne kan jo 

 have været Halvbroder af Eystein, ligesom i No. XI en Halvsøster 

 af Magnus Barfod kaldes hans Søster; om der mellem Arna^g bro- 

 der har staaet „sammødri", hvad ogsaa er muligt, kunde Afskrive- 

 ren have overseet dette. Og i begge Tilfælde gjenfinder vi samme 

 Tendens som ellers i Arnmødlingatallet, at Giske-ætten (No. I, II og 

 III) knyttes sammen med alle Norges Magnater. 



Den anden Afvigelse er fremkommen ved Skriverens Misfor- 

 tolkning af sin Original, og forklares denne rigtigt, viser Ordene 

 netop paa det klareste Sammenhængen med Haandskr. B. I No. 

 VI staar „Kolbi6rn po Greipstad ux. Ingibiorg, filia Paals a Aurum 

 oc Sigridar Torkelsdottur paa Fogi, hun bleff andengang gift med 

 Gudorm a Reini faderfader Skula hertugs"; paa 13de Aarh.s Sprog 

 vilde dette lyde: Kolbiørn d Greipstabe dtte Ingibiorg dottor 

 Tals a Aurum ok Sigribax Porkclsdottur d logi, hana dtte sidar 

 GuHormr å Eeini /'uSur/ader Skula hertoga," Ved „hana" henvises 



