211 



nok oprindelig fra A.re frode - med hvem han støder sammen i Tiden 

 for Islands Opdagelse 1 — men han henviser kun til Islendingers 

 Beregninger i deres .,Digte" (o: Kongerækker paa Vers) 2 , altsaa 

 Sidestykker til det saakaldte „Jon Loftssøns Lovkvæde", der lagde 

 Sæmunds Beregninger til Grund. Og selv disse Kongerækker kan 

 han kun have benyttet for den hedenske Tid til og med Olav den 

 hellige — i denne Tid udtrykker han sig derfor med al mulig 

 Reservation 3 — ; fra ham af benyttede han en hjemlig „Catalogus 

 regum Norwagiensium", der synes kun at have omfattet de kristne 

 Konger 4 ligesom de ældste danske Kongerækker. Heller ikke for 

 den følgende Tid ser man Spor af skriftlige Kilder eller Citater, 

 han beretter alt „aliena relatione", „audita", som han selv siger. 

 Det saakaldte Ågrip er en islandsk Afskrift fra c. 1200-1210 af 

 en noget ældre Bog, hvis Forfatter har arbejdet efter skriftlige 

 Kilder; han har oversåt lange Stykker afThjodrek og tildels udvi- 

 det dem (f. Ex. om Harald Haardraades Lig, at det efter Thjodreks 

 Tid c. 1185 blev ført med Mariakirken til Klostret Elgesæter), 

 men han har ogsaa brugt andre latinske Kilder, og blandt disse 

 har jeg søgt at hævde „Breve Chronicon Norwegiæ". De fleste 

 Stykker i Ågrip synes at være oversatte fra Latin, men paa de 

 bedst fortalte Steder kan ikke dette paavises, og her har man 

 Valget mellem norrøn Original eller Optegnelse direkte fra Folke- 



1 hos Thj. Haralds 9de eller 10de Regjerings-Aar (»: 867—68), hos Are, „da 

 Harald var 16 Aar", a: 64 Aar før Haralds Død som 80-aarig i 931—32, alt- 

 saa 867—68. 



2 — qui hæc in suis antiquis carrainibus percelebrata recolunt. 



3 Cap. 1 : Sad quia valde difficile est, in hujusce ad liquidum veritetem compre- 

 hendere, maxime ubi nulla opitulatur scriptorum auctoritas, istum numerum (858 

 — 928) nullo raodo volumus præjudicare certiori, si repense vaiet osv. 



Cap. 13; Sive Rothomagi sive in Anglia baptizatus fuerit, tune constat eura 

 luisse provectioris ætatis - — quam illi dicant, quibus maxime in hujus modi 

 credendum est. 



Cap. 19: Occubuit anno ab incarnatione Domini millesimo vicesimo nono, 

 ut nos certius indagare potuimus. 

 * Eidem vero Kanuto et filis ejus Sueinoni et Haconi nepoti ejus adseribuntur 

 atini quinque in Catalogo regum Norwagiensium, Cap. 20. 



14* 



