237 



Denne Art, der er udmærket ved sit store og hvælvede Ce- 

 phalothorax, der hos det eneste undersøgte Ind. er betydeligt 

 større, end Abdomen, er maaske nærmest beslægtet med L. nor- 

 vegica, Thor. og eisenii, Thor. med hvilke Arter den viser tem- 

 melig stor Overensstemmelse i Bygningen af Vulva; men fra begge 

 afviger den ved Formen og Skulpturen af Cephalothorax; Vulva 

 er oventil bredere, end hos de nævnte Arter, ligesom Figuren af 

 dens bagre Del synes at vise en bestemt Forskjel. Arten hører 

 til de større Lycosider, og er hidtil blot fundet i et enkelt Exem- 

 plar, en Hun. (62°). 



Hamar St. Sollien i Gudbrandsdalen 1871. 



6. L. agrestis, Westr. 1861. 



Lycosa agrestis, Westr., Ar. Suec. p. 480 (1861). 

 Lycosa agrestis, Thor., Rem. Syn. Sp. p. 282 (1870—73). 



Lycosa agrestis, Westr., Gotheb. Tet. Vitt. Samh. Handl. N.F. 14. H. p. 61 (1874). 



Angaaende denne Forms Artsberettigelse ligeoverfor følgende 

 er der af Dr. Thorell reist berettigede Tvivl. Vulva er hos begge 

 hinanden særdeles lige. I Norge er denne Form eller Art neppe 

 sjelden i de sydøstlige Dele. (62°). 



Chr a. St. Christiania Omegn — Ullensaker. 

 Hamar St. Faaberg i Gudbrandsdalen — Dovre. 



7. L. arenaria, Koch 1848. 



Lycosa (Pardosa) arenaria, Koch, Die Arachn. B. 15 p. 36 (1848) = 



Lycosa agricola, Thor., Ree. crit. Ar. p. 61 (1856). 



Lycosa arenaria, Westr., Ar. Suec. p. 476 (1861). 



Lycosa fluviatilis, Blackw., Sp. Great Brit. P. 1. p. 31 (1861). 



Lycosa agricola, Thor., Rem. Syn. Sp. p. 278 (1870—73). 



Hører til de overalt hyppigste Arter, og er udbredt over en stor 

 Del af Landet lige op til Finmarken, altid i stort Antal. (70°). 



Chr a. St. Christiania Omegn — Jarlsberg — Hvaløerne — Ullensaker — Eidsvold. 

 Hamar St. Bang i Valders — Faaberg — Fron i Gudbrandsdalen — Domaas 



paa Dovre. 

 Chr. sand St. Jæderen. 



