305 



Anm. nedenfor). Men, naar Madvig saa tilføier: „Og den Beslut- 

 ning, der sagdes ikke at være tågen, maatte da gaa ud paa, 

 at Ingen skulde beholde sin Eiendom, saa at Benegtelsen af en 

 saadan (høist underlig Beslutning) sikrede enhver sit", saa er dette 

 sidste ialfald for mig aldeles uforstaaeligt. 



Madvig selv vil, at „der skal (med rigtigere Spiritus) suppleres 

 og interpungeres saaledes: outuots[sv rrjji auxwv ylyovsv, otumc socu- 

 Ttov auTOL£ ex,£!.v eg-fjt, s5o£ev, forklaret: „og om deres Eiendomme, 

 hvorsomhelst de ligge i deres Land, besluttedes det, at de 

 maa have deres". („Efter Bestemmelsen om Besjddelsen af Byen 

 i det Hele, om Adgangen til Erabeder og Præsteskaber, følger 

 Sikkringen af Privateiendom, tol urcapxovTa ccjtoic"). 



Mod denne Læsning og Suppleren og dens Mening turde der 

 være to Indvendinger at gjøre: den ene sproglig, at de Partik- 

 ler, som give (i Keglen blot) de sammensatte (ubestemte) Re- 

 lativer (Pronominer og Adverbier) ab sol ut Betydning, (t. Ex. 

 hvem det saa er, hvor det saa er), ere Sr), 8v)7cots og ouv (cf. C. Berg 

 „Græsk Formlære p. 60 ogMadv. gr. Synt. § 105 d, Anm. og der") 

 nedenunder); afde usammensatte forekomme nok alene ococ 

 og oloc med (Stqtcots) og ouv i saadan absolut Betydning; tiots 

 alene forstærker blot den generaliserende Mening af det sam- 

 mensatte Relativ, saavel i virkelig relativ Brug (Soph. R. 224 

 ocrws tzo'& u{j.wv — toutov) som i afhængig spørgende Sætning (id. 

 ibid. 279 og 698: SiSafov — orou tcots); paa ou tcots saaledes brugt 

 anføres (hos Passov 5te Oplagj blot eet Exempel af Diod. Sicu- 

 lus 14, 28 : ou ttots tu/oi efter n ogl e Mss., men almindeligt otcou ttots. 

 Væsentligere tør dog nok fra Meningens Side indvendes, at et 

 saadant Tillæg dog her synes temmeligt overflødigt; thi hvad gjorde 

 vel den særlige Beliggenhed af deres Eiendomme i deres eget Di- 

 strict til Sagen? 



Ogsaa mod Opfatningen af ysyovsv („ligge") turde der muligt 

 reises Indvending. Ligesaa berettiget maaske som denne Gisning 

 turde vel den være, at outcots kunde være fe il a gt i gt for cTtuots og 

 at I i Begyndelsen afLinie 26, hvor to Bogstaver rimeligt mangle, 

 kunde være Levning af AH i slig Mening: hvad Tid de (xol uTcap^ovxa 



Vidensk.-Selsk. Forh. 1875. 20 



