306 



auTolc) saa end ere komne i deres Eie (t. Ex. ogsaa om efter Con- 

 fiscation af Forvistes Godser). Vel mere Opmærksomhed, ialfald 

 ogsaa Omtale, fortjener Mommsens (1. 1. p. 281) Læsning og Ud- 

 fyldning i Slutningen afLin. 25 og Begyndelsen afL. 26: ouico ts- 

 [Xs cjiv] auTwv ysyovsv, gjengivet : quæ sub vectigalibus eorum fue- 

 runt (Mommsen ibid. Anm. 1. tilføier: „malim a k ' foro). Luders's 

 Eevision af Stenen (Eph. epigr. Vol. II. p. 103), hvor han fandt: 

 AYT0I20YII0TE//; /TIAYTQN 1 , viser altsaa et T foran I, hvorfor 

 Mommsen nu antager, der har staaet: o \)ko Ts[Xst s]ti auxov ys- 

 yovsv, nu gjengivet: de agro et ædificiis etbonis suis(?), quæ sub vec- 

 tigali adhuc eorum fuerunt, og tilføier, at han alt før har tænkt paa 

 sti, men opgivet det „ut pote hoc loco parum græce positum", men 

 siger, at Stenen fordrer det (?), og at det maa regnes sammen med 

 lignende Forseelser af den, qui hæc „vortit barbåre". Hans 

 Mening maa da være den, at ert her er den græske ucorrecte 

 Oversættelse af det latinske adhuc „hidindtil", en Betydning, som 

 ellers vistnok sti aldrig har eller kan have. 



Men i den almindelige Betydning „endnu" kunde det dog maaske 

 staae med Mening, naar ysyovsv opfattes i den ikke ganske sjeldne 

 Betydning af Præsens ,,er" (cf. Buttm. Ausf. gr. Sprachl. 2 p. 95, 

 der tilføiet dog, „saa at den nøiagtigere Betydning ligger i Tanke: 

 „jeg er bleven" ; saaledes er det vel at opfatte i Udtrykket: sv 

 o?YT) Y s 7 0V ^ va '' tcooc ftva sml. med h olitlol sVm npoc Tiva; hos 

 Demosthenes (p. 145. 10) siges, xafr' ocutouc ysyovsvat „være 

 for sig selv, isolere sig". Hdt. 9, 46 — xat ^So^voicr ^{jllv of Xdyoi 

 ysyovactt, xat stoIjjioc sfy.sv TCQiieiv t<xut<x, paa begge Steder er Per- 

 fectet præsentisk i Betydn.). c Ytco tsXs!., hvad Mommsen nu udfylder, 

 er vel i ethvert Fald rigtigere efter hans Opfatning („underkastet 

 Afgift") end det tidligere utco TsXsai; utco TsXst shoa synes vistnok 

 ei ellers at forekomme (tgu tsXoug tivos s?vat „at være fri for en 



1 Paa mit Papiraftryk er der i det høieste i Slutningen af Linie 25 Plads til eet 

 manglende Bogstav, i Begyndelsen af Linie 26 ogsaa blot Spor og Plads til eet 

 manglende Bogstav, som dog ligesaa nært viser hen til E som til T. At an- 

 tage 4 manglende Bogstaver synes utilstedeligt. 



