325 



Anstød giver her ogsaa det i Lin. 48 efter sx Ø-rjgwv staaende 

 aura baade som en i Indskriften enestaaende appellativ dorisk 

 Ordform og, forsaavidt Ordet er brugt i Nominativ som simpelt 

 tredie Persons Pronomen mod al bekjendt Sprogbrug (cf. Buttm. 

 Ausf. gr. Spr. 1 p. 289 § 72 A. 2; medens som Nom. pl. acpsls ofte 

 forekommer i Constr. Nom. c. Inf.). Madvig formoder, dog tviv- 

 lende (fremsat med Spørgsmaal), at her har staaet et sakai, 1 „lidt 

 haardt sammenfattende om alle 3", hvilket ataat dog her vilde 

 staae temmelig overflødigt; Mommsen (p. 282 A. 3) forkaster 

 sin egen Formodning auuaV (da henført til den følgende Beslut- 

 ning), fordi det ikke vilde passe foran Formelen iBegyndelsen af 

 Beslutningen: 7rsp£ toutov, da Senatsconsultet bør begynde fra denne 

 sædvansmæssige Formel. Mommsen tilføier, „at Herchers Forslag 

 xaxa TauTa fortrinligt passer til Meningen". Men dette vilde na- 

 turligt være for dristig Rettelse af Stenens Skrifttræk. Derimod 

 vilde det ialfald være en simplere Rettelse at antage aum feilag- 

 tigt skrevet for ootoc eller auxwc, hvilket hos Homer ogDigterne 

 ofte forekommer i samme Brug og Betydning som den attiske Pro- 

 sas wcauTwc = „ligeledes, ligesaa, paa samme Maade". Senatet 

 beslutter, at disse Qvinder skulle løslades, dog med Tilføiende, at 

 de ei maa komme tilbage til Thisbæ. 2 Hvorfor dette sidste til- 

 føies, lader sig neppe med nogen Sikkerhed gjette. Madvig mener 

 (p. 17 i Parenthes), „at dette sidste uden Tvivl er en skaanende 

 Indrømmelse til Lucretius, idet Personerne betegnes som ikke sa- 

 gesløse og som de, til hvis Fjernelse, om end ikke fortsatte Fast- 

 holdelse, der har været Grund". Maaske Foucarts sidste Alternativ 

 (1. 1. p. 48 nederst og p. 49 øverst), tør være ligesaa rimeligt, at 

 det skede, fordi Senatet vilde undgaa, at deres Klager over Præ- 



Papiraftryk, som temmelig ty del i gt har: TYN. IKON; det ene Bogstav 

 A er ganske udslettet, men de andre nok sikre. 



1 AYTA læses paa mit Papiraftryk, men det følgende er der ganske ntydeligt, 

 og det kan deraf ei sees, om ikke maaske det følgende Bogstav har været et I. 



2 Sprogligt at bemærke i Lin. 49 er den forskjellige Construction først med Inf., 

 saa med otuoC og Conjunctiv, ved det her dog to Gange satte sSo^SV. 



