384 



fremstilling er kun symbolisk. Det hele billedes størrelse er ogsaa 

 langt under voxne menneskers, nemlig: (Se Planche III). 

 Den hele figur har en højde af . . 0.63m. 

 rundt hovedet et omfang af . . . . 0.75m. 

 og rundt albuerne et omfang af . . 1.1 7m. 



Figurens form stemmer derimod overens med de rejsendes be- 

 retninger om flere syd-Amerikanske folkestammers begravelsesmaade. 

 Denne var dog ganske forskellig fra Ægypternes, om endskønt den 

 visselig hverken røbede mindre omhu for den dødes hæderlige be- 

 varing, eller vidnede om en mindre dyb tanke paa menneskets gen- 

 fødelse efter jordelivets endelighed. I Nildalen henlagdes eller op- 

 stilledes ligene udstrakte efter længden saaledes som mennesket 

 havde vandret i levende liv. Syd-Amerikanerne derimod bøjede 

 sine døde sammen til den æg-form, som fosteret havde intaget i 

 sin moders liv før fødselen. 



Om end en saaledes sammenpresset krop kunde faa plads i en 

 temlig liden lerurne, er det dog ikke muligt, at de skelet-dele, som 

 fra Brasilien medfulgte den nu beskrevne urne, kunne have havt 

 plads i den. Professor Voss fandt ved at undersøge disse menne- 

 ske-ben, at de udgjorde brudstykker af to skeletter, dog med kun 

 ét kranium. Benene havde ganske den forvitrede overflade, som 

 fremkommer ved henliggen i jorden uden nogen konstigere beva- 

 rings-midler. Lerkrukken er for liden, til at disse skeletdele 

 nogensinde kunne have fundet plads i den. Dens unaturlige form 

 vilde desuden ikke tillade, at noget sammenhængende benrad blev 

 tvunget in i den. 



Vistnok fandtes der, da de smale lerrør (af 0.1 6m omfang), som 

 udgøre figurens arme, sammenlimedes, inne i dem en hel del porøse 

 klumper, der udvortes saa ud som brænte ben. Men en nøjere 

 anatomisk undersøgelse af Professor Chr. Boeck har godtgjort, at 

 de ikke ere ben, ligesom en nøjagtig kemisk prøvelse af Professor 

 Hjortdal har bevist, at den forefundne fosforsyre er tilstede i langt 

 mindre mængde end i ben. 



Alligevel vidner ligesaavel lemmens originale form om dens 

 antikvariske ægthed som de vidnesbyrd, der ledsagede den Der 



