1885.] EXPEREMENTELLE UNDERSØGELSER A F TIDSSANSEN. 



3 



driver et svinghjul, på hvis rand er befæstet en liden hage, som 

 lober rundt en i grader inddelt cirkelrund skala, til hvis yderste 

 rand kan fastskrues flere såkaldte „udløsere". Jeg benyttede til 

 mine hidtil foretagne forseg 4 sådanne udløsere, fra hvilke der 

 vender en spids indad mod skalaen; sålænge denne spids indad- 

 vendt fastholdes af en fjær, er der en metalkontakt mellem begge 

 udløserens poler. Bevæger svinghjulets hage sig derimod rundt, 

 kastes udløserens spids tilside og metalkontakten ophører. Ved 

 at forbinde tråde fra batteriet på en hensigtssvarende made med 

 elektromagneten og de 4 udløseres 8 poler opnåes, at når sving- 

 hjulets hage åbner den første udløser, begynder elektromagnetens 

 fjær at surre, og denne lyd varer ensformig, til hagen åbner den 

 anden udløser; derpaa følger en „lydløs mellemtid", indtil hagen 

 åbner den 3die udløser, så en „lydtid" igjen, indtil hagen åbner 

 den 4de udløser. Da udløsernes plads kan varieres vilkårlig, 

 kan de lydende tidsrums længde ligesom den lydløse mellemtids 

 bestemmes efter behag. Svinghjulet drives af lod (ikke fjær), 

 og dets omløbshastighed må ved hjælp af sekunduhr bestemmes 

 før forsøgenes begyndelse. (Nøiere beskrivelse af lignende apparat 

 findes i Wundtfs: „Philosophische studien" I. bd., 1, s. 38 og II. bd.. 

 1, s. 38 flg.; dog er her i anvendelsen modifikationer). 



Mine forsøg udførtes efter en methode, som foreløbig er be- 

 skrevet af prof. Fechner (i „Elemente der psychophysik" I, s. 71 

 flg.) under navnet: „die methode der eben merklichen unterschiede", 

 videre udviklet og modificeret af prof. G. Elias Muller (i „Zur 

 grundlegung der psychophysik" s. 61 flg.) under navnet: „die 

 methode der kleinsten unterschiede" og endnu |mere modificeret 

 og begrundet af prof. Wundt („Philos. studien" I, 1, s. 8 flg. og 

 I, 4, s. 556 flg.) under det træffende navn: „die methode der 

 minimalånderungen", samt endelig af mig endel modificeret og 

 suppleret til: „kontrolmethoden" og „kombinationsmethoden". — 

 Experimenterne foretoges med én eller flere deltagere ad gangen 

 på følgende måde. . Først indstillede jeg såvel Iste som 2det 

 udløserpar til den tid, som skulde bedømmes (f. ex. t = 12") og 

 valgte en bestemt tidslængde f. ex. 3" for mellemtiden (6) mellem 

 begge lyd. Det første tidsrum, hvori lyden hørtes (her 12"), var 



i* 



