12 SIGVARDT THORKELSON. [No. 2. 



Jeg har senere en enkelt gang provet en længere tid, t = 20", 

 med samme resultat, nemlig ^=-^—5 men her var omstændig- 



t 10,6 



hederne noget forandrede, da færdigheden havde fået indflydelse, 

 methoden ,,ub." anvendtes, mellemtiden (§) = 7,s", og sandsynlig- 

 vis kontrast fra de tidligere kortere forseg virkede ialfald noget. 

 Derfor ter jeg ikke tage dette forseg som sikkert argument for, 

 at tidsforlængelsesloven gjælder udenfor de nævnte tider (1,5"- 12"). 

 Ved forsøgene i gruppe B deltog stadig 4 personer, ved enkelte 

 rækker endog 6; men da de 2 ikke engang deltog i halvdelen 

 af rækkerne, har jeg ved beregningen af middeltallene kun brugt 

 de fires vær dier. Hvor en af disse 4 var fraværende, har jeg 

 egentlig kun regnet middeltal af 3 værdier, men da disse i 2 

 tilfælde stemmer med en af de øvrige ikke medregnede iagtta- 

 geres Jt, er disse middeltal også af 4. Kun ved 3die række 

 (t = 4,5") og 5te række (t = 7, 5 ) er middeltallet blot af 3 (som 

 i tabellen bemærket). 



Middeltallene Jt divideret med tilsvarende hovedtid t giver 



Jt 



følgende forholdsexponent : — = \ (ved t — 1, 5 "), T V (ved t = 3"), 



tV (ved t = 4 5 ), r V (ved t = 6"), T V å T \ (ved t = 7,5"), tV a 

 r L (ved t=9"), i (ved t = 10r o "), T V (ved ^ = 12"); da uhr- 

 værket ved første forsog med t = l2" gik usikkert, så at lidt 

 stansning og deraf forstyrrelse fandt sted, prøvedes senere om 



igjen; omtrent samme resultat fremkom, nemlig ~ rV a rr 



t 



(ved t = 12") . Det sees heraf, at den gjennemsnitlige forskjels- 

 følsomhed varierer svært lidet og bestandig dreier sig om for- 

 holdet 1 : 10 mellem forskjelsværdi og hovedtid, undtagen for 

 t = 1,5", hvor forholdsexponenten er større, nemlig altså for- 

 skjelsfølsomheden mindre. Dette har dog efter al sandsynlighed 

 sin grund i, at apparaterne ved denne tid ikke virkede med den 

 tilstrækkelige nøiagtighed. Ved så kort hovedtid kom nemlig 

 de 2 udløsere hinanden så nær, at den stift, som åbnedes, ofte 

 kom i berøring med den anden, hvorfor den elektriske strøm 

 ikke nøiagtig nok åbnedes. Jeg forsøgte selv med hånden at 



