1885.] EXPERLMENTELLE UNDERSØGELSER AF TIDSSANSEX. 



35 



Hvormange forseg der kræves, kan kim erfaringen vise, og 

 enda blir der jo en mnlighed for, at rækkerne kan være for 

 få til at vise os færdighedens maximum. De af mig hertil an- 

 stillede forseg er først de fra vårsemestret (tabel C, D og E)\ 

 forholdsexponenten minkede i disse til T V å Y K 6 , i det heieste til 

 iV- (Se tabellerne). 



Den noiere nndersogelse af dette forhold fortsattes i høst- 

 semestret, og uagtet erfaringen temmelig tydelig havde vist mig, 

 at mellemtiden 5's forandring (indenfor små grænser 3" — 7,5") 

 var uden mærkbar indflydelse, iagttog jeg dog den forsigtig- 

 hedsregel såvidt mulig at holde 5 uforandret. Jeg anstillede 

 forst forseg med gruppen D (8 = 6") med alle tider (t = 12" 

 til 3"), derpaa delvis med enkelte. 



De to sidste tabeller har 5 = 4, 5 ", da deres forseg danner 

 indledning til den nye undersegelse om „udenadlæren". 



Til normaltid for forsegene med ..udenadlæren" valgtes 

 t = 6", og for ikke at resikere indflydelse af ,.taktfornemmelsen" 

 forandredes mellemtiden her (fra 6'') til 4,5". 



Middeltallet af forholdsexponenterne i tab. 1 — Vill er om- 

 trent fa. Om denne værdi varierer også de enkelte (expp.), idet 

 de fleste ligger mellem fa og fa, færre går til eller over fa på 

 den ene side eller til fa eller derunder på den anden. 



Der er ingen regelmæssig væxt at spore. Temmelig skarp 

 forskjelsfelsomhed gjør sig gjældende allerede i tab. II, ligesom 

 temmelig svag endnu i tab. VIII. Men iagttager man de enkelte 

 værdier for Ji og Jt n i selve tabellerne, vil derimod sees 

 en betydelig forskjel, idet værdierne i de 'første tabeller (med 

 mindre færdighed) varierer så overmåde stærkt; men denne 

 variationstilbøielighed er meget mindre i de siste. Dette tror 

 jeg er færdighedens vigtigste indflydelse, mere sikkerhed i be- 

 dømmelsen, færre feiltagelser. Nu ved jeg ikke sikkert, om mine 

 forsøg her er nogenlunde tilstrækkelige ; jeg er tvertimod til- 

 bøielig til at tro, at ved længere fortsat experimentering vilde 

 f orskj els værdierne aftage endnu mere, om end i liden mon. Mit 

 personlige indtryk er, at en tilstrækkelig indflydelse af færdig- 



3* 



