46 



SIGVARDT THORKELSON. 



[No. 2. 



sikkert sættes til mellem 350 og 400 gange, kvoraf dog kun hen- 

 imod 250 gange itræk uden andre forsegstider imellem. 



At iagttagerne da måtte begynde at kjende denne tidslængde 



ganske godt, er naturligt. Exponenten som ved de foregående 



forseg kavde varieret omkring fa kun et par gange minket til 



fa el. vaklet tilbage til fa var ved det nævnte forseg: 



10.4 



(se tab. VIII), og fra denne tid går den sjelden til fa men min- 

 ker gradvis (og meget regelmæssigere end hidtil), jo flere gange 

 tiden 6" gjentages. således fra 10de til 15de forsog fra r ^ til fa 



Ved 15de forseg f tab. X: ^r = ^-\ var tiden 6" hort 



om- 



trent: 130 gange 4- 250 gange -f- 100 gange = 130 gange + 

 350 gange, altså ca. 500 gange. Ved næste forseg (samme tabel). 



no. 16 med samme tid viser ~ sig = — !- . ligeså for 17de forseg. 



t ■ 20.s " 



Denne stærkt skjærpede grad af forskjelsfelsomhed holder 



sig under de felgende forseg temmelig uforandret, således hele 



tab. XI. 



Tab. XII indeholder endel forsog. hvor forstyrrende bioni- 

 stændigheder dels har gjort resultaterne ganske ubrugbare (22de 

 forseg), dels bragt forvirring i opmærksomheden. således 23de til 



25de forsog = ca. faj, dels. paa grund af træthed. slappelse 



i opmærksomheden, således 26de forsog: =^ = -i-. Det samme 



gjælder tildels om resultaterne i tab. XIII. hvor især siste for- 

 sog viser en mindre skarp forskjelsfolsomhed på grund af træt- 

 hed. nemlig 31te forsog: ~ = fa Lidt forstyrrelser (feil ved 



uhrværket) var også tilstede ved de 2 ferste no. den dag (27de 

 og 28de). Derimod de 2 forseg (29de og 30te) står fuldkommen 

 i heide med de best udenadlærte hidtil. 



Tab. XIV og XV viser samme skarphed. 



Det siste forseg (35te) har imidlertid kun én iagttagers 

 værdier på grund af de evriges sygdoin, som hindrede en videre 



