1885.] EXPERIMENTELLE UNDERSØGELSER AF TIDSSANSEN. 47 



fortsættelse af den gangs experimenter. Den største formin- 

 skelse af gjennemsnitsexponenten, som har ladet sig opdrive ved 



udenadlæren, er altså til: ^ = og den gjennemsnitlige 



størrelse er for ^ = ca. det samme forhold, som antydedes 



ved experimenterne i Leipzig med t = 1,5" (Mehner's forseg 1883). 

 Imidlertid er det sandsynligt, at forskjelsfølsomheden kunde skjær- 

 pes endnu mere. Thi for det første vilde vistnok en længere 

 fortsættelse af experimenteringen på samme måde som hidtil 

 frembringe såvel en storre sikkerhed og støhed som endnu mindre 

 forskjelsværdier. Medens nu ved et antal gjentagelser af lyden 

 (t = 6") omtrent = 130 gange + 350 gange -f- ca. 320 g. =* 

 130 -j- 650 = tilsammen ca. 800 gange forholdsexponenten gik 

 ned fra ca. T \ å T l s til ca. ^ (å Y V) vilde ved endnu flere f. ex. 

 ca. 400 å 600 yderligere gjentagelser af samme tid forholds- 

 exponenten minke endmere, muligens til ^ el. Dette står 

 dog kun som en hypothese. Og om dennes rigtighed ved senere 

 erfaringer skulde bekræftes, tror jeg tillige, det vil vise sig, at 

 ved en sådan forsøgsordning som den her anvendte vil nogen 

 større konstant forminskelse af forholdsexponenten under ^5 

 (ialfald ved disse tider) neppe fremtræde. Det er navnlig én af de 

 hér anvendte forsøgsomstændigheder, som isåfald måtte forandres. 

 Ved de forsøg, som i høstsemestret er anstillede, ligger der om- 

 trent 6 å 8 dage mellem hver gruppe af forsøgsrækker. Så- 

 længe denne forsøgsomstændighed ikke forandres, vil det ikke 

 være muligt at undgå hæmmende indflydelse af den forholds- 

 vis lange mellemtid (ca. 7 dage); i denne tid vil det sikre, 

 skarpe indtryk af normaltiden forsvinde og kun efterlade et 

 dunklere, ubestemtere. 



Dersom derimod forsøgsmøderne kunde finde sted f. ex. hver 

 dag (1 å 2 timer hver gang), vilde man indføre en lettende 

 faktor, så jeg efter de erfaringer, som jeg gjorde ved personlig 

 deltagelse i Mehner's experimenter, ikke vil tage i betænkning 



at erklære en forminskelse af ^ til konstant T> V som ganske 



