1885.] EXPERIMENTELLE UNDERSØGELSER AE TIDSSANSEN. 



51 



står også for mig meget dunkle og må tilskrives uopmærksomhed 

 eller forstyrrende ydre omstændigheder, som er mig ubekjendte. 



Den anden hovedforskjel fra de voxnes er de langt større 

 tillægsværdier Jt, som for de yngste bern endog går op til 

 over det dobbelte af Jt for de voxne ved samme normal- 

 tider; altså er f orskjelsfølsomheden langt mindre skarp 

 end bos de voxne. 



Jeg fandt ved de af mig undersøgte børn, at værdierne 

 nogeniunde faldt i 3 grupper efter alderen, således at 

 minst faldt forskjelsfølsomheden ud for børn på ca. 10 år (altså 

 9 3 /é— 10% år), dernæst noget større for dem på 11— 12 72 år og 

 endnu større for dem over 13 72 — 14 år. Sammen med disse 

 siste fulgte endel få vær dier fra 15 72 år, hvilken alder jeg dog 

 må nærmere undersøge ved hjælp af tiere iagttagende, ligesom 

 det er vigtigt at få undersøgt, omkring hvilket år tidssansen 

 almindelig nærmer sig de voxnes. Som Irypothese har jeg her 

 tænkt mig 16 — 18-årsalderen, muligens før; derom senere. 



Udregner jeg af tab. B's resultater middelværdierne for de 



3 grupper og de derfor gjældende forholdstal ~ , erholdes for de 



z 



8 tider (thi for børn har jeg medtaget t = 1,5" ved de første 

 forsøg) følgende forholdstal: for ca. 10 år gjennemsnitstallet 



~ = ca. i. (Ved forsøgene t = 7, 5 " lykkedes det mig ikke at 



holde opmærksomheden hos disse vedlige, hvorfor jeg ikke med- 

 tager det fra de øvrige rent afvigende tal J). 



For alderen 11 — 1272 år blir gjennemsnitstallet (når det 

 ved uopmærksomhed og fusk blandede resultat ved 6" lades ude 

 af betragtning) : henimod * 



For alderen 1372—14 år blir gjennemsnitstallet ~ = ca. |. 



t 



(Eesultater mangler i denne gruppe på grund af fravær for de 

 2 tider t = 10, 5 " og t = 12"). 



Imidlertid må disse tal på grund af deres store vaklen op- 



fattes med yderste forsigtighed. Således varierer jo ~ (for 10 



4* 



