56 



SIGVARDT THORKELSON. 



[No. 2. 



langt mindre end hos de voxne udtrykkes ved en bestemt for- 

 holdsexponent ialfald sålænge de er uevede. 



Dog kan tilnærmelsesvis (for u evede): sættes = ca. \ 



t 5 



(i — i) f° r b ørn P a ca. 10 år; for bern på ca. 11—12 år: 



T = ca, l ( *~~^' for børn P å ca * 13 ~ 14 år; T = l 



(for bern på ca. 15 år: ca. for bern på ca. 16 år ^ å T \j). 



Jeg vil erindre om, at forskjelsfelsomhedens exponent for uevede 



voxne ved samme tider er: = ca. T V- 



z 



Et par bemærkninger må endnu gjøres herom. Ved denne 

 gruppe havde jeg for 1372-årsalderen en ualmindelig begavet, 

 rolig og samvittighedsfuld pige, på hvis værdier jeg i hei grad 

 kan stole. Derimod var for 14-årsalderen repræsentanten lidet 

 begavet og et uroligt hoved, hvorfor værdierne såvel er usikrere 

 som stadig sterre end den yngres. Forholdet ved 14-årsalderen 

 må derfor specielt underseges påny, og man kan da muligens 

 komme til resultater, som gjer det umuligt at sammenfatte disse 

 2 alderes forskjelsværdier til et naturligt middeltal. Hos repræ- 

 sentanterne under 9 3 /é år var en hei grad af vimsethed tilstede. 

 Det er derfor muligt, at undersegelsen kan fortsættes ned til 

 9-årsalderen eller endog derunder med godt resultat. Sagen er 

 dog tvilsom. Professor Wundt, for hvem jeg fremsatte min 

 tanke om berneforseg, havde ikke den tro, at forholdet lod sig 

 preve med yngre bern end på 10 år. 



Ligeså må jeg gjentage forseget med 12-åringer, da enkelte 

 var noget urolige. Derfor er det her fremstillede resultat kun 

 at betragte som et forelebigt, der senere må preve s til be- 

 kræftelse eller omstedelse. 



Jeg foretog som fortsættelse umiddelbart efter disse forseg 

 (gruppen B) en . ny forsøgsgruppe : C 8^4,5"; men da her 

 evelsen (0: færdigheden) hos de fleste havde gjort sig gjældende, 

 opsættes den nærmere betragtning af disse resultater til næste 

 afsnit. 



