1885.] EXPERIMENTELLE UNDERSØGELSER AE TIDSSANSEN. 61 



ledes er den gjennemsnitlige — fra ca. } å | ved fjerde forseg 



minket til T \; den 2den dag også fra ca. 4 til ca. T \ (tab. XVI). 

 I den næste gruppe (tab. XVII) minker exponenten videre fra 

 ca. T V til ca. t l. (Ved tab. XVIII modvirkes færdigheden af 

 kontrast efter t c = 3", med hensigt anstillet tilslut for ikke at 

 forstyrre). 



På dette standpunkt holder forskjelsfølsomheden sig også i 



de følgende forseg; ^ varierer fra ca. T V til ca. dens mini- 

 t 



miirn er ^ å T V (det siste kun undtagelsesvis). Den gjennem- 

 snitlige sterelse af exponenten er ^ å 



Sammenlignes resultaterne af børnenes øvelsesforsøg med 

 de voxnes, fremstiller sig 2 hovedresultater: 



a) børnenes forskjelsfølsomhed tiltager med øvelsen stær- 

 kere end de voxnes; 



b) børnene (på ca. 11—14 år) opnår dog ikke i samme tid 

 en ligeså skarp forskjelsfølsomhed som de voxne (ved færdig- 

 heden alene). 



Jt 



Hos børnene er — minket fra \ eller J til fe men sam- 

 r 



tidig hos de voxne fra r V til fe\ udtrykt ved ensbenævnte 

 brøker for bekvemmere oversigts skyld er altså forandringen 

 hos børn fra ca. ^% til ca. ^°tt? nos de voxne fra ca. -gfo til 



ca - 3 3 A; medens ~ hos voxne er aftaget med ca. -ffa = er 



den hos børn aftaget med ca. ^ = Forholdet mellem 

 forskjelsfølsomhedens væxt hos børn og hos voxne kan efter 

 dette udtrykkes ved tallet 5:3, hvilket dog sandsynligvis ikke 

 er noget konstant, men et mere tilfældigt udtryk for en al- 

 mindeligere lov. Dette resultat slutter sig til den populære 

 erfariugssætning, at børn lærer lettere end voxne. 



Men uagtet forskjelsfølsomheden steg raskere hos børnene 

 end hos de voxne, opnåede dog ikke børnene så stor forskjels- 

 følsomhed ved disse mine forseg. 



Medens nemlig de voxnes exponent aftog lige til T ^ (en 



