1885.] EXPERIMENTELLE UNDERSØGELSER AF TIDSSANSEN. 



81 



skjelsfølsomhedens exponent", finder jeg også at være det hel- 

 digste middel til at prove den Weberske lovs gyldighed ved 

 tidssansen. Den simple formel for Webers lov er jo netop: 

 ziR 



„-^- = en konstant" (cfr. Wundt: „Phil. stud." II, 1, s. 6 etc.) 



eller: „den netop mærkbare pirringstilvæxt (4 R) voxer propor- 

 tionalt med pirringen (R) selv". Dette udtrykkes ved tidssansen 



som ^> Denne sterrelse skal altså være en konstant, hvis 



den Weberske lov gjælder. 



Her får nu mine forseg en eiendommelig betydning til be- 

 lysning af den. Kræver man til den W. lovs gyldighed, at alle 

 forskjelsværdier ved samme tid skal være ligestore, såvel for 

 evede som uøvede, såvel for børn som voxne, såvel for syge som 

 friske, såvel for trætte som kvikke, såvel for opmærksomme som 

 for uopmærksomme iagttagere, da gjælder den vistnok ikke ved 

 tidssansen. Men en sådan fordring vilde være urimelig. Under 

 sådanne vilkår vilde ingen naturlov kunne gjælde (f. ex. tyng- 

 dens lov, der modificeres ved de forskjellige omstændigheder eller 

 andre love i sit praktiske resultat). Man må søge at faa de 

 fænomener, der skal sammenlignes, under så lige vilkår som 

 mulig. Forsåvidt har mine forsøg en grundlæggende betydning, 

 som de både søger at opstille forskjellige hovedgrupper af for- 

 søg, indenfor hvilke tilnærmelsesvis énsartede vilkår er tilstede, 

 og tillige søger at faststille de forskjellige gruppers forhold til 

 hinanden, altså bringe størrelserne under sammenlignelige forhold. 



Det er ingenlunde min mening, at arbeidet hermed er til- 

 endebragt; men jeg tror at have bragt det ind på rette vei og 

 gjort begyndelsen for tidssansens vedkommende. Jeg har fundet 

 efter forholdene at burde skille forsøgene i flere afdelinger. 



Til første af deling har jeg henført forsøg med uøvede 



voxne. I denne afdeling har jeg fundet exponenten ^ tilnær- 



melsesvis konstant, nemlig i gjennemsnit = ca. 



Til anden afdeling henføres forsøg med voxne, der har 



Vid.-Selsk. Forh. 1885. No. 2. 6 



