1885.] 



OM EN OLAVS-LEGENDE FRA RIBE. 



15 



1505 i Ser. rer. Dan. II 536—39), gjør tydelige Laan fra Fol- 

 kesagnene ora Olavs Kapseiling med sin Broder, men paa en 

 eiendommelig Maade: da Broderen vil fratage ham Norge, sei- 

 ler Olav til Throndhjem gjennem Fjeldene, og „en Kløft staar 

 efter i Fjeldet lige til den Dag idag"; da siden Danmark til- 

 falder Brødrene og de Danske vil vælge „den, som viser sig 

 først", seiler Olav i sit lille Skib under en Engels Ledelse gjen- 

 nem „de store Fjelde de sontes, som findes i Havet mellem 

 Norge og Danmark", og han kommer en Maaned før sin Broder 

 til Danmark. Som man vil se, gjentages det samme Mirakel to 

 Gange, for at ogsaa Danmark skulde faa sin Andel i den mær- 

 kelige Begivenhed; men Sagnet er dog aabenbart det samme 

 som i den jydske Legende, skjønt det ikke direkte stammer der- 

 fra. Jeg har tidligere ment at turde antage, at det nordtyske 

 Sagn er opstaaet i Kong Olav Haakonsøns Tid eller kort efter, 

 fordi hau var historisk den norske Konge Olav, som ved Arv vandt 

 Danmark; denne Formodning bortfalder imidlertid, naar man 

 ser, at Sagnet endnu ved 1460 havde sit Lokale i Norge. Den 

 nordtyske Legende kan ikke paavises før 1485 og er neppe 

 meget ældre; ogsaa i 2den Halvdel af 15de Aarhundrede var jo 

 Danmark og Norge forenede under en Konge, saa det laa nær 

 at fremstille Helgenen som Konge i begge Riger. Man har 

 ment, at denne Legende er forfattet i Lubeck; men da baade 

 det tidligere kjendte Haandskrift (fra Utrecht) og den ældste 

 Udgave (fra Lowen) er nederlandske og Legenden desuden røber 

 et mærkeligt Ubekjendtskab med nordiske Farvand, er det vel 

 mest forsigtigt at antage, at den ogsaa er opstaaet i Neder- 

 landene (Holland). Ogsaa hid kunde jo Folkesagnene om St. 

 Olav let naa, ligesom de ogsaa her kunde faa den Tilsætning 

 om, at St. Olav skabte Fiskemængden i Øresund og bad i sin 

 Dødsstund for „Kjøbmændene, som seile over Havet og paakalde 

 ham i Farer." 



2. Folkevisen om St. Olav har længst været kjendt i Vedels 

 Bearbeidelse (1591), og selv efter at Svend Grundtvig havde frem- 

 draget to ægte haandskriftlige Texter (Danm. g. Folkeviser II 

 S. 137—39), antog han, at Vedel paa flere Steder har fulgt en 



