1885.] NOEGES HELLIGE KILDER EFTER REFORMATIONEN. 



3 



Efter'den daværende Sogneprests Befaling maatte Opsidderne 

 paa Gaarden omkring 1720 tilstoppe Kilden, hvorpaa Sogningen 

 af sig selv opherte. 1 



5. St. Margrethe Kilde ved Urskog Kirke. 



Ifølge Sogneprest Langes Indberetning af 1743 skal der 

 „paa visse Tider være holdt Valfarter" til denne Kilde, der har 

 sit Navn efter samme Helgen, til hvem Urskog Kirke var ind- 

 viet. At Sogningen har fortsat sig længe efter Langes Tid, er 

 sikkert nok; thi Heyerdahl fortæller i sin Urskogs Beskrivelse, 2 

 at han har hort gamle Folk fortælle, at de „har seet Plagg, som 

 var lagte ned i Kilden af dem, der besogte samme for at vinde 

 Helbred". 



6. St. Olafs Kilde ved Vaaler Kirke. 



Kilden, i hvilken Sagnet har ladet St. Olaf vande sin Hest, 

 hvorfor den siden aldrig er udtorret eller tilfryser selv i den 

 strængeste Kulde, tilskreves fordum (for 1830) undergjorende 

 Kraft. „Syge nedlagde i den Penge og andet Solv for at gjen- 

 vinde sin Helbred; og stor Ulykke, mener man, forestaar den, 

 som vover at forgribe sig paa disse Helligdomme". Ved Tiden 

 for Affattelsen af denne Beretning var Sogningen til Kilden op- 

 hort; dog var det ikke længe, siden Bønderne paa de forste 

 Hoitidsdage kappedes om at naa frem til Kilden for at vande 

 sine Heste i den. 3 



7. St. Olafs-Tjernet paa Trysild-Fjeldet. 



At dette i sin Tid har været sogt som et helligt Vand, er 

 sandsynligt, skjønt ingen anden Efterretning haves derom, end 

 hvad der ligger i Navnet. 4 



8. St. Olafs Kilde paa Gaarden Skaug i Rings- 

 aker. 



Kilden, over hvilken der i Bjerget var indhugget Indskrif- 



1 Sorenskriver Behrmans Indberetning af 1743, Afskrift i Rigsarkivet efter Kall- 

 ske Saml. i Kjøbh. 



2 Pag. 75. 



3 Th. Ingier, Den norske Husven, 2. Halvaargang, Pag. 47. Faye, Folkesagn, 

 Pag. 113. 



4 Smith, Trysilds Beskrivelse, Top. Journ. Hefte 23, Pag. 81. 



1* 



