6 



A. CHR. BANG. 



[No. 6. 



Begge de sidstnævnte Kilders Dyrkelse var nogen Tid fer 

 1743 ophørt „ efter alvorligt Forbud" fra Øvrigheden. 1 



18. Tjernet ved Eidsborg Kirke i Telemarken. 

 Naar det fortælles i Lunds Beskrivelse over Telemarken, at 



Bonderne fordum hver St. Hans Nat bar „St. Niculs" — et 

 Træbillede forestillende St. Nicolaus — omkring dette Tjern og 

 høitidelig toede samme deri, 2 saa følger vistnok heraf, at Vån- 

 det har været anseet for helligt, og at man har villet forøge dets 

 Hellighed og Kraft ved at neddyppe Helgenbilledet i samme. 



19. St. Olafs Kilde ved Heglands nu nedrevne Kirke 

 i Telemarken. 



Badning i denne Kilde, en forbi gamle Heglands Kirke Sy- 

 dende Aa, hørte med til de katholicerende Kultushandlinger, som 

 udø vedes af den Skare Mennesker, der hver St. Hans-Nat gjorde 

 Valfarter til den populære Kirke. Sogningen ophørte først nogle 

 Aar før 1785. 3 



20. Den hellige Lidvors Kilde 2 1 /^ Mil ovenfor 

 Valle Kirke i Sætersdal. 



I et Fragment af en gammel Beskrivelse over Sætersdalen 4 

 faar man følgende Oplysninger herom: 



Der boede i Valle en Mand ved Navn Li dv or, der udmær- 

 kede sig ved sin Gudsfrygt. Han gik saaledes altid fastende til 

 Kirke, og trods den lange Vei spiste han aldrig, før han var 

 kommen hjem igjen. Engang han saaledes havde været ved 

 Valle Kirke og var kommen saa langt paa Tilbageveien, at han 

 kun havde 7 2 Fjerding hjem, blev han tørstig og følte sig meget 

 mat. Han satte sig da ned ved Veien, og efter at have udtalt 

 ønsket: „Gud give, jeg havde noget at drikke", sovnede han 



1 P. Clausens Beskr. 



2 Lund, Telemarken, Pag. 202. 



3 Faye, Folkesagn, Pag. 121. Lund, Telemarken, Pag. 233. 



4 Afskrift af Originalen i Kjøbh. blandt Kildeskriftsfondets Samlinger, Rigsarkivet. 

 Efter Indholdet kan Fragm. ikke være ældre end fra Begyndelsen af 18de 

 eller Slutningen af 17de Aarh. Flere katholicerende Skikke beskrives nem- 

 lig, men saaledes, at Erindringen om deres oprindelige Betydning forlængst 

 er forsvundet. Naar det hedder, at gamle Folk endnu kan erindre den sorte 

 Død, saa maa dette have Hensyn til en senere pestagtig Farsot, der her er 

 sammenblandet med førstnævnte. 



