10 A. CHE. BANG. NOEGES HELL. KILDEE EFTEE EEFOEMATIONEN. 



tilfælde kunde lade det hente, at Tiden omkring St. Hans, spe- 

 cielt St. Hans Aften, var den mest almindelige Valfartstid, at 

 man dels toede sig i Våndet, dels drak det, og endelig at de 

 Besogende efter at have brugt Kilden havde at bringe samme 

 et Offer, der enten bestod i nedkastede Penge, eller i ved Siden 

 lagte eller ophængte Klæder, eller i efterladte Krykker og Stave, 

 eller endelig i korslagte Træfliser. 



Som ovenfor paavist har et Par af de hellige Kilder hævdet 

 sit Ry og været Gjenstand for Sogning og Offer lige ned til 

 vor Tid, omend altid i aftagende Grad — Haugs Kilde og den 

 i Gildreskreden — . I Firtiaarene synes Kilderne paa Viking- 

 stad og i Venesund at være blevne forladte. I de forste Aartier 

 af det 19de Aarhundrede har Kilden i Imsdalen, Evens Kilde 

 og Olafskilden i Vaaler tabt sin Sogning. Alle de øvrige — 

 forsaavidt som Efterretning derom findes — har faaet sit Deds- 

 stod i Tiden omkring 1720, altsaa netop da et nyt Liv og en 

 tidligere kun lidet kjendt Iver og Nidkjærhed begyndte at ud- 

 foldes fra Presternes Side og man i særlig Grad fæstede sin 

 Opmærksomhed ved den Mængde Levninger af Hedenskab og 

 Katholicisme, der forefandtes blandt Folket, ligesom man ogsaa 

 begyndte at stille sig i en ganske anden aandelig Rapport til 

 Almuen end tidligere. 



Christiania i Marts 1885. 



