1885.] OM BLODLEGEMERNES ANTAL, F ARVE KRAFT OG MÆNGDE. 



3 



Vena jugularis hos Hunde), og bestemtes samtidig i en anden 

 Prøve Serums Residuum. respektive sp. Vægt. 



Anvendes det defibrinerede Blod til Tællinger af Blodlegemer 

 og til Bestemmelse af Hæmoglobingehalten, bliver Resultatet in- 

 genlunde ganske exakt; Feilkilderne er her større, fordi det de- 

 fibrinerede Blod, hvilke Forsigtighedsregler man end maatte an- 

 vende, aldrig danuer en jævn Blanding, saa at smaa Blodprøver 

 ofte kan vise ret betydelige Afvigelser, og selv om man udfører 

 et større An tal (8 — 10) Kontrolbestemmelser r forskjellige Blod- 

 prøver, vil man dog neppe kunne undgaa Afvigelser af ca. 3 % 

 fra Blodets gjennemsnitlige Gehalt. Men i det Hele tåget finder 

 man ogsaa her, at Blodlegemernes Antal og Hæmoglobin- 

 gehalten under normale Forholde nogenlunde gaar Haand i 

 Haand, derimod ikke efter Blødninger. 



De tørre Blodleg-emers Mængde staar ligeledes under 

 normale Forholde i en saadan Relation, navnlig hos Hunde. 

 Hos Kaniner forholder Sagen sig forsaavidt en Smule anderledes, 

 som disse Dyr er mindre, hvilket betinger, at Indflydelsen af 

 Aareladningen kan gjøre sig gjældende i de 2 udtømte Blod- 

 prøver, hvoraf den ene bruges til Serums-Bestemmelsen og den 

 anden til Defibrinationen. Bortsees imidlertid fra dette, viser 

 det sig, at de tørre Blodlegemers relative Mængde i sund Til- 

 stand gaar Haand i Haand med Hæmoglobingehalten og Blod- 

 legemernes Antal, om end Afvigelserne kan være temmelig 

 betydelige. 



Da saaledes de tørre Blodlegemers Mængde staar i Relation 

 til Farvekraften, saa vilde man, ved hos hver enkelt Art at 

 bestemme den absolute Hæmoglobingehalt spektrophotometrisk 

 og derhos samtidig foretage Blodanalyser, efter et forholdsvis 

 ringe Antal sammenlignende Bestemmelser kunne komme til 

 Kundskab om Forholdet mellem den absolute Hæmoglobingehalt og 

 de tørre Blodlegemers Mængde samt paa dette Grundlag benytte 

 det foreliggende rige Material af Blodanalyser til at erholde en 

 Forestilling om den tilsvarende Hæmoglobingehalt. Beregningen 

 vil dog kun blive tilnærmelsesvis rigtig, fordi Forsøgene viser, at 

 ikke ganske ringe Afvigelser finder Sted, navnlig under abnorme 



i* 



